PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- No tak! - Je načase.
Chceš hrát?
Budeš v bráně.
Hakane, tvoje houska je hotová.
PROFESIONÁLNÍ MAGAZÍN FAYSAL ERDEM - SULTÁN ÚSPĚCHU
ČÍSLO TOHOTO MĚSÍCE
Řekni to i svým přátelům.
- Zařídím podle toho rozvrh. - A co zdroje?
Zeynep?
Pracujeme na tom,
ale spousta nám toho ještě chybí. Je možné, že to nestihneme v termínu.
- Jak máme postupovat? - To není problém.
Dám vám víc času, ale...
ne víc než týden. To jistě zvládnete.
Co takhle týden a půl, paní?
- Dobře, týden a půl. - Uvidíme se ve třídě.
Zeynep?
Co si přejete, pane?
"Pane"?
Zeynep, ty si mě nepamatuješ?
Ne. Lituji. Musím do třídy.
Moment. Proč utíkáš?
To jsem já, Hakan. Co se děje?
Co to děláte?
Zeynep...
- Co to děláte? - Stále máš to tetování.
Pořád jsi jedna z Věrných.
Co se děje? Faysal je tady.
- Je ho plné město. - Dobře!
Dobře. Řeknu ti to.
Ano, znám tě.
Mnohem líp, než si myslíš.
Pojď za mnou.
Faysal ten den, kdy jsi zabil ostatní, nějakým způsobem unikl.
Jakmile se o tom naše strana dozvěděla, vše začalo nanovo.
Talismany, Věrní... všechno.
Staletí ubíhala a nikdo nemohl Faysala zastavit.
Zůstal neporažen. Byls naše jediná naděje.
Můj otec celý život snil o tom,
že se jednou objevíš a zbavíš nás Faysala,
ale to by ses musel nejprve probudit.
Tak tě vzali a ukryli.
Pak nám to celé pověděli.
Zeynep, podívej. Vrátil jsem se. Jsem tady.
Jsem připraven bojovat. Na co čekáme?
Hakane...
válka skončila.
Skončila?
Co tím myslíš, že skončila?
Faysal žije. Je tady. On žije!
A ty mi říkáš, že jste to vzdali?
Zeynep, tys taková nebývala.
Co se stalo?
Kdysi jsi mě kritizovala za každou chybu, kterou jsem udělal, Zeynep!
Kdysi jsi plánovala až do svítání!
Co se s tebou stalo?
Co se změnilo?
Poslyš, vím, že to nechápeš,
ale já už skutečně musím do třídy.
Mám zpoždění.
Zeynep.
Co si o tom myslí Věrní?
Aspoň mi řekni, kde jsou, ať s nimi mohu mluvit!
Hakane, už jsme trpěli dost!
Všechno jsme ztratili.
Teď máme příměří.
- Příměří? - Ano.
Jaké příměří?
S Faysalem?
Zeynep, děláš si do prdele srandu?
Jaké příměří, Zeynep?
Myslíš, že on ho neporuší?
Za celou tu dobu ho neporušil!
Hele, dala jsem slovo
a hodlám ho dodržet, jasné?
Aspoň jednou nás nech v míru!
Šéfe, mluví se Zeynep. Snaží se ji přesvědčit.
Jak na to reaguje?
Drží si odstup,
ale dohadují se. Jsem dost daleko. Nic neslyším.
Máte další rozkazy, nebo...?
Jen je sleduj.
Hele, věř mi.
Věř mi. Já to chápu, jo? Skutečně.
Ale tys už dokázal, cos měl za úkol.
Pořád mi to říkáš.
Nech to plavat. Nepleť se do toho.
Nekal vodu, Hakane.
- Slečna Zeynep. - Je tady?
No tak.
Dnes budeme probírat...
- Slečno! - ...umění a kulturu...
Slečno!
- ...v období klasické éry... - Mohu se na něco zeptat?
Na co?
Co je to hrdina?
Hrdina...
je člověk se schopností prokázat odvahu a uspět.
Neznamená to "ten, který porazí své nepřátele", paní?
Bravo.
Takže to neznamená "ten, který opustí svůj lid".
Pokud zuří válka, tak ano, ale pokud ne...
Potom musí analyzovat okolnosti a zachovat se podle nich.
Okolnosti dělají hrdinu, ne naopak.
Myslíte tím okolnosti jako neustálá existence zla,
které každým dnem sílí?
Ne.
Myslím tím okolnosti, kdy zlo poruší dohodu a zaútočí.
Ale to už stačilo. Vraťme se k dnešní látce.
Ale jedno si pamatujte...
Skuteční hrdinové jsou ti,
kteří se dokáží obětovat a vrátit se k normálu,
když už je po válce.
Ti, kteří se snaží být hrdiny bezdůvodně,
jsou jen tlupa budižkničemů.
Lituji, slečno, ale...
KLASICKÉ OBDOBÍ OSMANSKÉ ŘÍŠE
...tolik jste se izolovala, že už nevidíte pravdu.
Buďte, prosím, upřímná alespoň k sobě.
Omlouvám se za vyrušení výuky.
Ale historie bude psána oněmi neoslavovanými hrdiny.
Pěkné vyučování.
Dobře. Promluvíme si příští týden.
- Tak zatím. - Tak zatím.
Toužíš po problémech?
Nemohu si pomoct, jiný způsob neznám.
Dobře. Pojď se mnou.
Neztrácej je z očí.
Dobře, šéfe.
Takže sis konečně vzpomněl, kdo jsi, Ochránce.
Je to tu pořád stejné.
Ještě jsi neviděl, co je uvnitř.
Za každého mrtvého Věrného jsme umístili klíč.
Stala se z toho tradice.
Chápeš, kolik jsme ztratili lidí?
Myslíš, že tohle je hrdinství?
Má to cenu takové tragédie?
Jednu noc přišel
a jednoho po druhém je pozabíjel.
Už je to pět let.
Neşet...
Kemal, Sami...
Ceylan...
Všechny.
Ale my jsme uzavřeli dohodu.
Když přestaneme, přestane i on,
a Istanbul bude zachráněn.
Takže
když teď něco provedeš,
začne vše znovu.
Mýlíš se.
On nepřestal.
On čekal na mě.
Jeho problém jsem já.
Proto musím ty věci co nejrychleji najít.
Ty to nechápeš, že?
Dobře. Klidně, ale já do toho nejdu.
Kdybys tak měla pravdu...
ale věř mi, já Nesmrtelné znám mnohem líp než ty.
Faysal nemůže přestat, i kdyby chtěl.
Možná je zmatený a na chvíli ustane,
ale zlo v něm se nakonec opět projeví.
On není jako my, Zeynep.
Je poddaným Temnoty.
Viděl jsem jeho vládu nad Istanbulem.
Byla bys raději v pekle než tam.
Dobře.
Když do toho nejdeš,
tak aspoň odstraň jejich kamery.
A taky nás sleduje chlap s knírkem.
Dávej si na něho pozor.
Ochraň aspoň sebe, když už nechceš bojovat.
Půjdete s námi.
Chce s vámi mluvit pan Faysal.
Sebereme ho. Tak do toho.
No tak, bratře.
Chlape, proč to děláš?
Podívej se na sebe.
Sotva popadáš dech a celý se potíš.
Jen sebe a nás unavuješ.
Řekl jsem ti to hezky. Chce si jen promluvit.
Tak jdeme.
V autě si můžeš odpočinout.
Popadni ho.
Opatrně.
Kde jsou?
Kde jsou ty věci?
Musíme jít. Pusť ho.
Víš, o čem mluvím.
Mluvím o věcech, které nám ten parchant vzal.
Mluv.
To myslíš tu košili a tu dýku?
- To je odpad. Proč je chceš? - Ano.
Hakane, musíme jít.
- Uklidni se. - Zeynep, počkej.
Pusť mě. Řeknu ti to. Pusť mě.
Hele, aby ty věci získal, Faysal koupil instituci,
a pak je zakopal pod ni.
- Jakou instituci? - Honem.
No tak. Musíme jít. Pospěš.
Ty...
Utekli jsme.
Jsi dobrá.
Řekla jsem, že jsem přestala být Věrná, ne že jsem jí nikdy nebyla.
Mrháme zbytečně časem. Pojď.
Honem.
Co?
Nezasloužím si omluvu?
To myslíš vážně? Chytí nás. Pojď.
Ty se nebojíš?
Dobře.
Od začátku jsi měl pravdu.
Omlouvám se.
- Spokojený? - Teď jo.
Tak kam jdeme?
Do tátovy úschovny.
Možná tam najdeme něco užitečného.
To dává smysl.
Protože kromě Věrných nikdo nezná celou pravdu,
lidé povídají spoustu nesmyslů,
ale příběh Ochránce a vezírky se stal legendou.
Co tím myslíš?
Jako Layla a Majnun?
Ne tak docela jako příběh lásky mezi Nesmrtelnou a Ochráncem,
ale spíše jako příběh dvou milenců,
kteří zemřeli a vstali z mrtvých.
Páni.
Ale něco ti řeknu.
Zasloužili si to víc než dost.
Nůž, co ti dál táta.
Nech si ho.
Ale no tak. To ne.
Hakane, podívej...
Od smrti táty jen utíkám.
Kdyby tady byl,
neobrátil by se k tobě zády, ani by nesouhlasil s příměřím.
Dovol mi se kát.
Dobře.
Jak si přeješ.
Ale nemyslím, žes udělala něco špatného.
Útok by tě ohrozil.
Co kdyby se ti něco stalo? Co bych si počal?
Procházel se kolem jako Ochránce bez jediného Věrného?
Myslím, že o těch talismanech tu ni...
Moment.
Máš něco?
Ano.
FAYSAL ERDEM PODÁVÁ POMOCNOU RUKU HISTORII
Ten chlap, co tě napadl, nelhal.
Faysal získal manažerská práva historického místa
hned poté, co získal ty talismany. Podívej.
A je to pod zemí.
Justiniánova cisterna.
Ano. Proč?
Místo schůzky, kde jsem z nich učinil smrtelné.
Pokud se to stalo za Mehmedovy vlády, tak bych to věděla.
Víš něco o chodbách pod cisternou?
- Jakých chodbách? - Přesně tak.
Faysal se taky pustil do obnovy chrámu Hagia Sofia.
Našli jsme tajemství, které jsme hledali.
Myslím, že za pokus to stojí.
Ty jsi Ochránce. Jdeme.
Udělali jsme, co jste chtěl, pane Faysale. Našli jsme ho.
Řekl jsem mu slušně, že s ním chcete mluvit.
Ale neposlouchal. Začal utíkat.
Honili jsme ho, přísahám, asi půl hodiny po průchodech.
Víte, jak máme velká auta.
Nemohli jsme zaparkovat, bál jsem se, že nás odtáhnou.
Co bylo dál?
No, neodtáhli nás.
Tomu jsme se vyhnuli, ale chytili jsme ho pěšky.
Chytli jsme ho v jedné pasáži.
Tekine... na to se neptám.
Tak na co?
Pak jsme mu řekli, co potřeboval slyšet.
Máte další příkazy?
Mám.
Už tady nepracuješ.
Odejdi.
Co tím myslíte?
Prostě odejdi.
Běž se projít. Užij si města.
Nebo se zamiluj,
pokud jsi toho schopen.
Ale něco ti poradím.
Na tvém místě
bych s touhle profesí sekl. Začal znovu. Otočil list.
Ale já jinak žít neumím, pane Faysale.
Nechci od vás odejít.
Tady máš.
To je tvoje.
Co je to?
Moje kompenzace?
Peníze ti štěstí nepřinesou, Tekine.
Aby mohl potlačit povstání,
setkal se Justinián v této cisterně poprvé s Temnotou.
A Temnota vyslala na potlačení povstání do Istanbulu Nesmrtelné.
Povstání Nika?
Ano.
Ale Nesmrtelní neskončili potlačením povstání.
Jejich přítomnost vedla ve městě k velkým problémům.
A Justinián, přirozeně, uzavřel dohodu.
Přesně.
Své slovo nedodržel.
Než přišli další Nesmrtelní,
tuto místnost uzavřel a nad ní postavil cisternu.
Ale proč Nesmrtelní neodešli?
Zkoušeli to,
ale Temnota jim to nedovolila.
Zakázala jim vrátit se do jejich říše,
dokud nezničí Istanbul a nedokonají pomstu.
Proto na Istanbul útočí už celá staletí.
Takže to jsou uvězněné duše.
Ano, ale... jsou to služebníci Temnoty.
Na to nezapomínej.
Temnota?
Sluneční hodiny.
Nemohlo být to být někde tady?
- Co? - Vchod.
Určitě si to pamatuješ správně?
Zkusím to.
Jde to ztěžka.
Říkal jsem ti to.
Jsou to vezírčina znamení.
Každé znamení náleží jinému Nesmrtelnému.
Je to jako hrobka Nesmrtelných.
Přesně tak.
Hakane?
Ano?
Stůj! Počkej!
Do prdele.
Co to k čertu je?
Bude to nějaká past.
Do prdele. Hoří to. Do prdele!
Hoří to. Nesahej na to!
Co se to k čertu děje?
Do prdele s tím.
Ty předměty mají být nedotknutelné.
Co budeme dělat?
Je to znak Faysalovy společnosti.
Čí medailon je toto?
Není mého otce?
Ten znak...
je stejný jako ten na medailonu Harunova otce.
Prvního Ochránce.
Ano.
Faysal...
je Harunův pravý otec.
Všichni Ochránci,
my všichni...
jsme Faysalovi potomci.
Víš, že tě miluji i nenávidím stejným dílem.
Vím...
Vím, že jsme si navzájem velice ublížili.
Chtěl jsem se tě zbavit, ale tys mě nechtěl pustit.
Chtěl jsem tě zničit,
ale nedokázal jsem to.
Chtěl jsem se ti vzdát
a obětoval jsem se, ale stále nemohu v noci spát.
Ale já tě prosím. Prosím...
Prosím...
nech mě.
Nech mě jít.
Doufal jsem, že povedu nový život...
když jsem se vrátil.
Nevím.
S mámou...
s tátou...
a všemi, které jsem miloval.
Co se ale změnilo?
Nic.
Navíc jsem zjistil,
že Faysal je důvod, proč existuji.
Úžasné.
A co?
Nech se opět porazit.
Jsi Hakan Demir, člověče.
Copak nejsi legenda,
o které všichni Věrní po celá staletí mluví?
Zeynep...
já to nevzdávám.
Já jen...
nevím, jak se bránit.
Hakane, všem těm Nesmrtelným ses postavil bez košile i bez dýky.
Nemohou za to ty předměty. Máš to v sobě.
Zvládneš i tohle.
SOUKROMÉ ČÍSLO
"Čekám na Hakana v přístavu Haydarpaşa."
To je Faysal.
Tak na co čekáme? Jdeme.
Ty nepůjdeš.
Proč?
Protože chce mě.
Chce, abychom byli sami.
Proto to celé naplánoval.
Jen proto, že to chce...
Zeynep, ta válka už není mezi Ochránci a Nesmrtelnými.
Teď je to osobní.
Prosím.
- Zeynep... - Ne.
Ne, že mi proneseš procítěný proslov na rozloučenou.
Stejně jsme se sotva sešli.
Dobře.
Tak zatím.
Zatím.
Faysale!
Vítej.
Co ode mě chceš?
Především se uklidni, prosím.
Jen si promluvíme.
Není o čem mluvit.
Ale no tak.
Máš mě přímo před sebou.
Do toho.
Hakane, prosím.
Prosím tě, uklidni se.
Měls umřít.
Nejsi jediný, kdo se vrátil v čase
a dozvěděl se víc, než měl.
Věděls, že ten klíč byl otrávený, že?
Řekněme, že jsem si toho na poslední chvíli všiml.
Věř mi, kdybych to věděl, zachránil bych Rüyu.
Vůně toho, co do toho dali, byla tak silná,
nebylo možné si toho nevšimnout.
Díky tomu jsem už šest set let sám.
Sám?
Se všemi těmi penězi,
s tím luxusem?
Co chceš, ale nemůžeš získat, Faysale?
Hakane,
od chvíle, kdys zabil ostatní,
je nesmrtelnost mým největším prokletím. Věděls to?
Temnota mě tu uvěznila, dokud nedosáhne své pomsty.
Proč mi to říkáš, Faysale?
Teď znáš pravdu.
Jen ty mě můžeš zbavit té bolesti, Hakane.
Protože jsem tvůj potomek?
Věř mi, taky jsem to zprvu nevěděl.
Když jsem ji opustil, byla těhotná.
Ukázalo se, že rod Ochránců začal u mě.
Ukázalo se, že jsem lidstvu osobně daroval jejich drahocennou zbraň.
No nic...
Teď tu zbraň potřebuji zpět, Hakane.
- Co ode mě chceš? - Je to snadné.
Ve tvých žilách koluje má krev.
Uškrť mě...
a osvoboď mě od mého údělu, prosím.
No tak.
Dal jsem ti krev, která tě učinila tím, kým jsi.
I já jsem tvá rodina.
Uškrť mě tedy a zachraň mě. Prosím!
Rodina?
Rodina je víc než krev, Faysale.
To já jsem
tě připravil o všechny, které jsi miloval, ponechal tě o samotě, všechny zabil!
Přece mě teď nenecháš naživu, co?
Zbavím se tě.
Zbavím se tě jednou provždy.
Co se to děje?
Pusť. Pusť mě.
Pusť mou ruku.
Co je to? Do prdele!
Co je to?
Co to čertu je?
Co se to děje?
Proč jsi to udělal?
Myslel sis, že vše rychle skončí?
Faysale, co se to děje?
Hakane, proč to nechápeš? No tak.
Probudils v sobě Nesmrtelného.
Cože?
Za pár minut z tebe bude Nesmrtelný.
Ne.
Stal se z tebe nepřítel tohoto města, Hakane.
Jak se ti líbí můj plán?
Ne, to není možné. Ne!
Ne.
Ne. Nestanu se tebou.
Přestaň se tomu bránit.
Proč myslíš, že jen ty můžeš použít košili a dýku?
Přijmi skutečnost a oddej se Temnotě!
Nikdy!
Brzy to pohltí celé tvé tělo
a než se naděješ,
bude se ti to líbit.
Co když tě nezabiju?
Když mě nezabiješ...
budeme na Istanbul útočit spolu
jako rodina.
Síla prosvětlit Temnotu se ukrývá v tobě, synu.
Nikdy o své síle nepochybuj.
Tvá moc...
je tvůj osud.
Nejsou to ty předměty. Jsi to ty.
Nejsem jako ty.
Svou sílu jsem věnoval boji za dobro.
Dokud mám víru,
bude dýka nadále existovat.
Lituji, ale zrůda, kterou máš v sobě, se již probudila, Hakane.
Možná se jí nezbavím...
ale mohu se obětovat, jen aby existovala dýka.
Čeká tu na tebe úžasný život.
Copak jsi nechtěl být Faysal Erdem?
To bylo kdysi.
Raději umřu,
než po sobě zanechat Nesmrtelného.
Hakane,
za tu oběť nic nestojí.
Nedělej to.
Udělám to.
Udělám to, ale ty to neuvidíš.
Teď můžeš být v míru.
Nesmrtelní už existovat nebudou...
včetně mě.
VELKÝ BAZAR
Ahoj, kámo.
- Jak se vede? - Jako vždy.
Dej mi to na účet.
Dobré ráno, lidi.
Hakane.
Pojď sem.
Už jsem s tím skončil, paní.
Hezký den.
Říká se, že prý máte v obchodě velmi speciální kousky.
Hledám obřadní košili pro velmi speciálního klienta.
Je z osmanského období.
Obřadní košile jsou vyprodané,
ale dám vám tuhle, jestli chcete.
Tu nechci.
Ne?
A co tohle?
No tak. Ne tady. Jsme na trhu. Co to děláš?
Nikdo sem nepřijde. Obchody stejně nejdou.
- Ne. - Počkej. No tak.
No tak. Řekla jsem se ne.
Pojď sem.