EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Kom igen! - Tiden är ute.
Vill du spela?
Du är målvakt.
Hakan, din bagel är klar.
AFFÄRSTIDNING FAYSAL ERDEM - FRAMGÅNGENS SULTAN
MÅNADENS UPPLAGA
Säg till dina vänner.
- Jag planerar schemat runt det. - Resurser då?
Zeynep?
Vi försöker, men mycket saknas. Vi kanske inte hinner i tid.
- Hur ska vi göra? - Inga problem.
Ni får lite extra tid, men...
...inte mer än en vecka. Ni klarar det.
Kan vi få en och en halv, frun?
- Okej, en och en halv. - Vi ses på lektionen.
Zeynep?
- Hur kan jag stå till tjänst, herrn? -"Herrn?"
- Zeynep, minns du inte mig? - Nej. Ursäkta. Jag måste till lektionen.
Vänta. Varför springer du? Det är jag, Hakan. Vad är det?
- Vad gör du? - Zeynep...
- Vad gör du? - Du har kvar tatueringen.
Du är fortfarande en Lojal. Faysal är därute.
- Han är överallt. - Okej!
Okej. Jag ska berätta.
Ja, jag känner dig. Mycket bättre än vad du tror.
Följ med mig.
Faysal lyckades rymma den dagen som du dödade de andra.
När vår sida fick reda på nyheterna, så började allt om igen.
De magiska föremålen, de Lojala, allting.
Faysal kunde inte stoppas trots att det gick århundraden.
Han var inte besegrad. Du var vårt enda hopp.
Min far drömde om dagen som du skulle komma och rädda oss från Faysal,
men först så behövde du vakna. Så, de gömde dig.
Sedan berättade de en massa historier för oss.
Zeynep, titta. Jag är tillbaka. Jag är här.
Jag är redo att kämpa. Vad väntar vi på?
- Hakan, kampen är över. -Över? Vad menar du med att den är över?
Faysal lever fortfarande. Han finns därute. Han lever!
Menar du att du har lagt av?
Zeynep, du var inte såhär förut.
Vad hände? Du brukade vara på mig över minsta lilla misstag, Zeynep!
Du brukade planera hela nätterna!
Vad hände med dig? Vad förändrades?
Jag tror inte att du förstår,
men jag måste verkligen till lektionen. Jag är sen.
Zeynep. Vad tycker de andra Lojala om det här?
- Tala åtminstone om var de är! - Hakan, vi har lidit nog!
Vi förlorade allt. Vi har en vapenvila nu.
- En vapenvila? - Ja.
Vadå för vapenvila?
Med Faysal?
Skämtar du med mig?
Vadå för vapenvila? Tror du inte att han bryter den?
Han har inte gjort det under alla de här åren. Jag avgav ett löfte,
och jag tänker hålla det, okej? Bara låt oss vara för en gångs skull.
Chefen, han pratar med Zeynep. Han försöker övertyga henne.
- Hur reagerade hon? - Hon håller distansen,
men de argumenterar. Jag hör inte.
Har du några ytterligare order?
Håll ett öga på dem bara.
Tro mig. Jag fattar, okej? Jag gör verkligen det.
Men du har redan gjort vad du ville göra.
Du säger samma sak.
Låt det vara. Åk härifrån. Håll dig utanför. Rör inte till det.
- Fröken Zeynep. -Är hon här? Kom då.
Dagens ämne är...
- Fröken! - ...konst och kultur...
Fröken!
- ...under den klassiska... - Jag har en fråga.
Vad?
Vad är en hjälte?
En hjälte är en människa som har förmågan att visa mod och vara framgångsrik.
Är det inte "någon som besegrar sina fiender"?
Bravo.
Så, inte "någon som överger folk".
- Jo, om det är krig, men om inte... - Då bör man analysera omständigheterna.
Omständigheterna skapar hjältarna, inte tvärtom.
Som ondskan som fortsätter att existera och som blir starkare varje dag?
Nej. Jag menar omständigheter där ondskan bryter avtalet och anfaller.
Nu räcker det. Låt oss återgå till ämnet. Men kom ihåg, de verkliga hjältarna är de
som kan offra sig och återgå till det normala när kriget är över.
De som försöker att vara hjältar utan anledning är odugliga.
Ursäkta, fröken...
DET OSMANSKA RIKETS KLASSISKA PERIOD
...du har blivit så isolerad att du inte ser sanningen.
Var åtminstone ärlig mot dig själv. Ursäkta att jag störde din lektion.
Men historien skrivs av dessa okända hjältar. Ha en bra lektion.
Okej. Vi hörs nästa vecka.
- Vi ses. - Vi ses.
Försöker du skapa problem?
- Jag kan inte låta bli. Jag är sådan. - Okej. Följ med mig.
- Släpp dem inte ur sikte. - Okej, chefen.
Så, du minns äntligen vem du är, Beskyddaren.
- Det är sig likt. - Du har inte sett vad som finns här ännu.
En nyckel sattes upp varje gång som en Lojal dog.
Det blev en tradition.
Inser du hur många vi har förlorat?
Tycker du att det här är hjältemod? Är det värt en sådan tragedi?
Han kom en natt och dödade alla, en efter en.
Det har gått fem år.
Neşet...
Kemal, Sami...
- Ceylan... - Varenda en.
Men vi slöt ett avtal.
Om vi slutade, så skulle han sluta, och Istanbul skulle bli säkert.
Så, om du gör något nu, så börjar allt om igen.
Du har fel. Han slutade inte.
Han har väntat på mig. De är mig som han har problem med.
Det är därför som jag måste hitta föremålen.
Du fattar helt enkelt inte, va? Okej. Varsågod, men jag håller mig utanför.
Jag önskar att du hade rätt,
men jag känner de Odödliga bättre än vad du gör.
Faysal kan inte sluta. Han kan bli förvirrad och ta en paus,
men det onda kommer alltid fram förr eller senare. Han är inte som oss.
Han är Mörkrets undersåte. Jag såg när han härskade över Istanbul.
Helvetet var bättre än det stället.
Okej. Eftersom du är ute, så kan du väl åtminstone göra dig av med deras kameror.
Och det är en kille med mustasch som följer efter oss. Passa dig för honom.
Skydda dig själv, även om du inte strider.
Du följer med oss. Herr Faysal vill prata.
- Vi tar honom. Kom igen. - Kom, broder.
Varför gör du såhär, grabben? Se på dig.
Du är andfådd och dränkt av svett.
Du tröttar ut dig själv och oss. Jag sa ju snällt att han bara vill prata.
Kom nu. Du kan vila i bilen.
Ta honom. Försiktigt.
- Var är de? Var är föremålen? - Vi måste sticka. Kom igen.
Du vet vad jag pratar om!
Jag pratar om föremålen som svinet stal av oss. Prata.
Jaha, du menar skjortan och dolken?
- De är bara skräp. - Ja.
Hakan, vi måste gå!
- Lugna dig. - Vänta.
Släpp mig. Jag ska berätta. Släpp.
Faysal köpte en institution för att få föremålen och begravde dem därunder.
- Vilken då? - Kom nu.
- Kom igen. Vi måste gå. Kom nu. - Du...
- Vi kom undan. - Du är bra.
Jag är ingen Lojal längre, men jag var ju det tidigare.
Vi slösar för mycket tid. Kom igen.
- Vad? - Förtjänar jag inte en ursäkt?
Menar du allvar? De tar oss. Kom nu. Är du inte rädd?
Okej. Du hade rätt från början.
- Förlåt. Är du nöjd? - Ja, nu är jag det.
- Så, vart ska vi? - Till min pappas förråd.
- Vi kanske kan hitta något användbart där. - Det verkar vettigt.
Ingen förutom de Lojala känner till hela sanningen,
men Vesiren och Beskyddarens förhållande har blivit en legend.
Vad menar du? Som Layla och Majnun?
Inte direkt om en Odödlig och en Beskyddare,
utan om två älskare som dog för kärleken, men återupplivades.
Oj.
Fast jag måste säga en sak. De förtjänade det.
- Kniven som din pappa gav dig. - Du kan behålla den.
Lägg av. Aldrig.
Hakan...
Jag har flytt undan sedan min far dog.
Han skulle aldrig ha hållit sig ifrån dig eller gått med på vapenvilan.
Så låt mig få ångra mig.
Okej. Gör som du vill.
Men jag tycker inte att du gjorde fel. Att anfalla hade försatt dig i fara.
Vad skulle jag ha gjort om något hade hänt dig?
Varit en Beskyddare utan några Lojala?
- Det finns inget här om de magiska... - Vänta lite.
- Har du hittat något? - Ja.
FAYSAL ERDEM HJÄLPER HISTORIEN
Killen som angrep dig talade sanning. Faysal tog över en historisk plats
efter att han fick de magiska föremålen. Titta.
Det är underjordiskt också.
Justinians cistern?
- Ja. Hurså? - Mötesplatsen där jag gjorde dem dödliga.
Hade det hänt under Mehmeds tid så hade jag vetat om det.
Känner du till korridorerna under den?
- Vilka korridorer? - Exakt.
Faysal började att renovera Hagia Sofia också.
Vi hittade hemligheten som vi letade efter där. Det är värt ett försök.
Du är Beskyddaren. Kom igen.
Vi gjorde det du bad om, herr Faysal. Vi fann honom.
Jag sa snällt att du ville prata med honom.
Men han lyssnade inte. Han bara sprang iväg.
Jag svär, vi jagade honom genom gränderna i en halvtimme.
Vi kunde inte parkera våra stora bilar. Jag var rädd för de skulle bogseras bort.
- Sedan då? - Tja, bilarna bogserades inte bort.
Men vi fångade honom till fots. Vi tog fast honom i en gränd.
Tekin, det är inte vad jag frågar. Vad hände sedan?
Sedan sa vi vad han behövde få höra.
- Har du några ytterligare order? - Ja, det har jag.
Du jobbar inte här längre. Gå härifrån.
- Vad menar du? - Bara gå.
Ta en promenad. Njut av staden.
Eller förälska dig, om du kan.
Men låt mig få ge dig ett råd.
Om jag vore dig, så skulle jag sluta inom den här branschen. Börja om på nytt.
Jag känner inte till något annat sätt att leva på.
Jag vill inte lämna dig.
Varsågod.
- Den här är din. - Vad är det? Min kompensation?
Pengar ger inte lycka, Tekin.
För att stoppa upproret, så mötte Justinian Mörkret i den här cisternen.
Mörkret sände de Odödliga till Istanbul för att stoppa upproret.
Nikaupproret?
Ja. Men de Odödliga slutade inte efter att de stoppade Nikaupproret.
Deras existens ledde till problem i staden.
- Och Justinian bröt givetvis avtalet. - Exakt.
Han bröt sitt löfte.
Han stängde rummet och byggde cisternen ovanpå, innan de andra Odödliga kom.
- Varför åkte inte de Odödliga härifrån? - De försökte,
men Mörkret förbjöd dem från att återvända till sin egen värld,
om de inte förgjorde Istanbul. Därför så har de attackerat Istanbul i århundraden.
Så, de är själar som är fast här.
Ja, men de tjänar Mörkret.
- Glöm inte bort det. - Mörkret?
Soluret.
Kan det finnas här?
- Vad? - Dörren.
-Är du säker på att du minns rätt? - Jag ska försöka.
Det är tungt.
Vad var det jag sa?
Vesirens emblem.
- De olika emblemen tillhör olika Odödliga. - Det ser ut som en grav för de Odödliga.
Exakt.
Hakan.
Ja?
Stopp! Vänta! Helvete.
- Vad i helvete? - Det måste vara någon slags fälla.
Helvete. Den brinner. Helvete! Den brinner. Rör den inte!
- Vad fan är det som händer? - Helvetes jävla skit!
- Jag trodde att föremålen var osårbara. - Vad ska vi göra nu?
Det där är Faysals företags emblem.
Vems medaljong är det här?
Är det min fars?
Det här emblemet...
...är samma som det på Haruns fars medaljong.
- Den första Beskyddaren. - Ja.
Faysal...är Haruns verkliga far.
Alla Beskyddare, alla vi, är Faysals ättlingar.
Vet du, jag älskar och hatar dig lika mycket på samma gång.
Jag vet... Jag vet att vi har skadat varandra mycket.
Jag ville bli av med dig, men du lät mig inte.
Jag ville förgöra dig, men misslyckades. Jag försökte ge efter för dig
och offra mig själv, men kunde ändå inte sova.
Men nu ber jag dig. Snälla...
Snälla... låt mig.
Bara låt mig få gå.
Jag hoppades på ett nytt liv, när jag kom tillbaka.
Jag vet inte. Med min mamma,
min pappa, och alla som jag älskade.
Men vad ändrades?
Ingenting.
Till råga på allt, så fick jag veta att jag existerar på grund av Faysal.
- Otroligt. - Så vad tänker du göra?
Besegras ännu en gång? Du är ju Hakan Demir.
Är inte du legenden som varenda Lojal pratade om i århundraden?
Zeynep... Jag ger inte upp.
Det är bara det att jag inte vet hur jag ska kämpa emot.
Du handskades med alla Odödliga utan skjortan eller dolken.
Det är inte föremålen. Det är du. Du klarar av det här med.
PRIVAT NUMMER
"Jag väntar på Hakan vid hamnen i Haydarpaşa."
Det är Faysal.
- Vad väntar vi på? Kom igen. - Du ska inte följa med.
Varför?
För att han vill träffa mig.
Han vill att vi ska vara ensamma. Han planerade allt.
Bara för att han vill...
Kampen är inte mellan Beskyddare och Odödliga längre.
Det är personligt nu. Snälla.
- Zeynep... - Låt bli.
Våga inte ge mig ett känslosamt avskedstal.
Vi har ju precis träffats.
Okej.
Vi ses.
Faysal!
Välkommen.
Vad vill du mig?
Först och främst, lugna ner dig. Vi ska bara prata.
Det finns inget att prata om. Kom igen nu.
Jag står framför dig. Gå till attack.
Hakan, snälla. Snälla lugna ner dig.
Du borde ha varit död.
Du är inte den enda som åkte tillbaka
och lärde dig mer än du borde.
- Du visste att nyckeln var förgiftad, va? - Jag märkte det i sista minuten.
Hade jag vetat, så hade jag räddat Rüya.
Lukten av det som de hade haft i var så stark
att den inte gick att undgå.
Jag har varit ensam i 600 år på grund av det.
Ensam?
Med alla pengarna, med all lyx.
Vad vill du ha som du inte kan få?
Hakan, eftersom du dödade de andra
så har odödlighet blivit en förbannelse för mig.
Mörkret har mig fast här tills det får sin hämnd.
- Varför talar du om det här för mig? - Nu vet du sanningen.
Bara du kan rädda mig från den här smärtan.
För att jag är din ättling?
Jag visste inte heller om det i början.
Det visar sig att hon var gravid när jag lämnade henne.
Det visar sig att Beskyddarens släckte började med mig.
Det visar sig att jag gav mänskligheten deras värdefulla vapen.
Hur som helst... Nu behöver jag det där vapnet, Hakan.
- Vad vill du? - Det är mycket enkelt.
Mitt blod rinner i dina ådror.
Bara stryp mig och frigör mig från den här bördan.
Kom igen. Jag gav dig blodet som gör dig till den du är.
Jag är din familj, jag med. Stryp mig nu och rädda mig. Snälla.
Familj?
- Familj är mer än blod, Faysal. - Jag var den
som tog alla du älskade ifrån dig, lämnade dig ensam, dödade alla!
Du tänker väl inte låta mig få leva?
Jag ska göra mig av med dig för evigt!
Vad är det som händer? Släpp. Släpp mig. Släpp min hand!
Vad är det här? Helvete!
Vad är det här? Vad i helvete? Vad är det som händer?
Varför gjorde du sådär?
Trodde du att allt skulle vara över så fort?
- Vad är det som händer? - Att du inte förstår, Hakan.
- Du har väckt den Odödliga inom dig. - Vad?
Du blir en Odödlig på ett par minuter.
Nej.
Du är stadens fiende nu, Hakan! Vad tycker du om min plan?
Nej, det får inte vara sant. Nej!
- Nej. Jag vägrar att bli en av er! - Sluta att förneka det!
Varför tror du att du kan använda skjortan och dolken?
Acceptera din verklighet och ge efter för Mörkret!
Aldrig!
Det kommer snart att ta över din kropp, och innan du vet ordet av,
så tänker du som det.
- Och om jag inte dödar dig? - Om du inte dödar mig
så fortsätter vi att attackera Istanbul tillsammans, som en familj.
Du har styrkan att släppa in ljus i Mörkret.
Tvivla aldrig på din kraft. Din kraft...
är ditt öde.
Det är inte föremålen. Det är du.
Jag är inte en av er. Jag har tillägnat kraften inom mig till godhet.
Så länge som jag har kvar tron så kommer dolken att existera.
Jag är ledsen, men monstret inom dig har redan vaknat.
Jag må vara fast med det,
men jag kan offra mig själv så länge som dolken finns.
Ett otroligt liv väntar dig här.
- Ville inte du vara Faysal Erdem? - Det var tidigare.
Jag dör hellre än att lämna kvar en Odödlig.
Hakan, ingenting är värt den här uppoffringen. Gör det inte.
Jag tänker göra det, men du kommer inte att få se det.
Du kan vila nu.
De Odödliga försvinner...
...inklusive mig.
DEN STORA BASAREN
Tjena.
- Läget? - Bara bra.
Jag betalar sen.
God morgon.
Hakan. Kom hit.
Jag håller inte på med det där längre, frun. Ha en bra dag.
Det sägs att du har jättespeciella saker i din affär.
Jag är på jakt efter en magisk skjorta åt en klient, från den osmanska epoken.
Vi har slut på magiska skjortor, men du kan få den här om du vill.
- Den här duger inte. - Inte?
Det här då?
Kom igen. Inte här. Vi är på basaren. Vad gör du?
Ingen kommer, det är helt dött här.
- Nej. - Vänta lite. Kom igen.
- Lägg av. Jag sa nej. - Kom hit.
Undertexter: Lara McCarthy