‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎- Hai! ‎- Nu mai e timp.
‎Vrei să ne jucăm?
‎Ești portar.
‎Hakan, covrigul tău e pregătit.
‎PROFESIA ‎FAYSAL ERDEM, SULTANUL SUCCESULUI
‎ÎN ACEST NUMĂR
‎CLĂDIREA FAYSAL
‎Anunță-ți și prietenii.
‎- Ajustez programul în funcție de asta. ‎- Și resursele?
‎Zeynep?
‎Încercăm să ne descurcăm,
‎dar ne lipsesc multe lucruri, ‎s-ar putea să nu terminăm la timp.
‎- Cum să facem? ‎- Nicio problemă.
‎Vă mai dau niște timp, dar...
‎nu mai mult de o săptămână. ‎Cred că o să reușiți.
‎Ce ziceți de o săptămână și jumătate?
‎- Bine, o săptămână și jumătate. ‎- Ne vedem la curs.
‎Zeynep?
‎Vă pot ajuta, domnule?
‎„Domnule”?
‎Zeynep, nu mă ții minte?
‎Nu. Îmi pare rău. Trebuie să merg la curs.
‎Stai! De ce fugi?
‎Sunt eu, Hakan. Ce se întâmplă?
‎Ce faci?
‎Zeynep...
‎- Ce faci? ‎- Încă ai tatuajul.
‎Încă ești printre Loiali.
‎Ce se întâmplă? Faysal e aici.
‎- E în tot orașul. ‎- Bine!
‎Bine. O să-ți spun.
‎Da, te cunosc.
‎Mult mai bine decât crezi.
‎Vino cu mine.
‎Faysal a reușit cumva să scape ‎în ziua când i-ai ucis pe ceilalți.
‎Când ai noștri au aflat vestea, ‎totul a luat-o de la capăt.
‎Obiectele-talisman, Loialii... totul.
‎Deși au trecut secole, ‎nimeni nu l-a putut opri pe Faysal.
‎N-a fost învins. ‎Erai singura noastră speranță.
‎Tata a trăit visând
‎la ziua când vei veni ‎și ne vei salva de Faysal,
‎dar întâi trebuia să te trezești.
‎Așa că te-au luat și te-au ascuns.
‎Apoi ne-au spus toate poveștile astea.
‎Zeynep, uite. M-am întors. Sunt aici.
‎Sunt gata de luptă. Ce așteptăm?
‎Hakan...
‎lupta s-a încheiat.
‎S-a încheiat?
‎Cum adică s-a încheiat?
‎Faysal trăiește. E aici, undeva. Trăiește!
‎Vrei să spui că ai renunțat?
‎Zeynep, nu erai așa înainte.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Mă criticai pentru fiecare greșeală, ‎oricât de mică!
‎Făceai strategii până în zori!
‎Ce ai pățit?
‎Ce s-a schimbat?
‎Uite, știu că nu înțelegi,
‎dar chiar trebuie să mă duc la curs.
‎Am întârziat.
‎Zeynep!
‎Ceilalți Loiali ce părere au?
‎Măcar zi-mi unde sunt, să pot vorbi cu ei!
‎Hakan, am suferit destul!
‎Am pierdut totul.
‎Acum e armistițiu.
‎- Armistițiu? ‎- Da.
‎Ce armistițiu?
‎Cu Faysal?
‎Zeynep, îți bați joc de mine?
‎Ce armistițiu, Zeynep?
‎Crezi că n-o să-l încalce?
‎Atâția ani nu l-a încălcat!
‎Am făcut o promisiune
‎și am intenția s-o țin, bine?
‎Lasă-ne să trăim odată în pace!
‎Șefu', ăsta vorbește cu Zeynep. ‎Încearcă s-o convingă.
‎Ea cum a reacționat?
‎Păstrează distanța,
‎dar se ceartă. Sunt cam departe, nu aud.
‎Aveți alte ordine sau...?
‎Nu-i pierde din ochi.
‎Crede-mă.
‎Crede-mă. Înțeleg, da? Chiar înțeleg.
‎Dar ai făcut deja ce ți-ai propus să faci.
‎Îmi tot spui.
‎Las-o baltă! Pleacă! Nu te amesteca!
‎Nu tulbura apele, Hakan.
‎- E dra Zeynep. ‎- A venit?
‎Atunci haideți.
‎Subiectul de azi e...
‎- Domnișoară! ‎- ...arta și cultura...
‎Domnișoară!
‎- ...în epoca clasică... ‎- Pot să pun o întrebare?
‎Ce e?
‎Ce e un erou?
‎Un erou...
‎e un om care poate da dovadă de curaj ‎și poate avea mare succes.
‎Nu e un om care își învinge dușmanii?
‎Bravo!
‎Deci nu unul care abandonează oamenii.
‎Dacă are loc un război, da, dar dacă nu...
‎Trebuie analizate circumstanțele ‎și acționat adecvat.
‎Circumstanțele creează eroii, nu invers.
‎Circumstanțe precum faptul ‎că răul continuă să existe
‎și zi de zi devine mai puternic?
‎Nu.
‎Circumstanțe precum faptul ‎că răul încalcă târgul și atacă.
‎În fine, ajunge. Să revenim la subiect.
‎Dar ține minte asta...
‎Adevărații eroi sunt aceia
‎care se pot sacrifica și reveni la normal
‎după război.
‎Cei care vor să fie eroi fără niciun motiv
‎sunt doar niște încurcă-lume.
‎Îmi pare rău, dar...
‎EPOCA CLASICĂ A IMPERIULUI OTOMAN
‎...ai devenit atât de izolată, ‎încât nu vezi adevărul.
‎Te rog, fii sinceră măcar cu tine.
‎Iartă-mă că ți-am întrerupt cursul.
‎Dar istoria va fi scrisă ‎de acei eroi neștiuți.
‎Curs plăcut!
‎Bine. Vorbim săptămâna viitoare.
‎- Pe curând! ‎- Pe curând!
‎O cauți cu lumânarea?
‎Nu mă pot abține. Altceva nu știu.
‎Bine. Vino după mine.
‎Nu-i pierde din ochi.
‎Bine, șefu'.
‎Deci ți-ai amintit în fine ‎cine ești, Protectorule.
‎Arată exact la fel.
‎Încă n-ai văzut ce-i înăuntru.
‎Au pus câte o cheie ‎pentru moartea fiecărui Loial.
‎În timp, a devenit o tradiție.
‎Îți dai seama câți oameni am pierdut?
‎Crezi că ăsta e eroism?
‎Merită o asemenea tragedie?
‎A venit într-o noapte
‎și i-a omorât unul câte unul.
‎NEȘET DEMIR
‎Au trecut cinci ani.
‎Neșet...
‎Kemal, Sami...
‎Ceylan...
‎Toți.
‎Dar am făcut o înțelegere.
‎Dacă renunțăm, renunță și el,
‎iar Istanbulul e în siguranță.
‎Așa că...
‎dacă treci la fapte acum,
‎o vom lua de capăt.
‎Greșești.
‎El n-a renunțat.
‎Mă aștepta pe mine.
‎Cu mine are ceva.
‎De asta trebuie să găsesc obiectele ‎cât mai repede.
‎Nu pricepi, nu?
‎Bine. N-ai decât, dar eu nu mă bag.
‎Aș vrea să ai dreptate...
‎dar, crede-mă, îi știu pe Nemuritori ‎mult mai bine decât tine.
‎Faysal nu poate renunța nici de-ar vrea. ‎Poate avea o rătăcire și lua o pauză,
‎dar răul din el o să iasă iar la iveală.
‎El nu-i ca noi, Zeynep.
‎E un slujitor al Întunericului.
‎Am văzut Istanbulul dominat de el.
‎Ai prefera să mergi în iad, decât acolo.
‎Bine.
‎Dacă tot nu te bagi,
‎măcar scapă de camerele lor.
‎Și e un individ cu mustață ‎care ne urmărește.
‎Ferește-te de el.
‎Măcar apără-te, chiar dacă nu lupți.
‎Vii cu noi.
‎Dl Faysal vrea să vorbiți.
‎Să-l luăm. Dă-i drumul.
‎Hai, frate!
‎De ce faci asta?
‎Uită-te la tine.
‎Nu mai ai aer și ești plin de sudoare.
‎Te obosești și ne obosești și pe noi.
‎Ți-am spus frumos. Vrea să vorbiți.
‎Acum hai!
‎Îți tragi sufletul în mașină.
‎Luați-l.
‎Cu grijă.
‎Unde sunt?
‎Unde-s obiectele?
‎Trebuie să mergem. Lasă-l.
‎Știi despre ce vorbesc!
‎Despre obiectele ‎pe care ni le-a furat ticălosul.
‎Vorbește!
‎Te referi la cămașă și pumnal?
‎- Fleacuri. De ce le vrei? ‎- Da.
‎Hakan, trebuie să plecăm!
‎- Fii calm. ‎- Așteaptă.
‎Dă-mi drumul. Vorbesc. Dă-mi drumul.
‎Faysal a cumpărat o construcție ‎ca să pună mâna pe obiecte,
‎apoi le-a îngropat dedesubt.
‎- Ce construcție? ‎- Haide!
‎Haide! Trebuie să plecăm. Hai odată!
‎Tu...
‎Am scăpat.
‎Ești bună.
‎Am zis că am renunțat să fiu Loială, ‎nu că n-am fost niciodată.
‎Pierdem prea mult timp. Haide!
‎Haide!
‎Ce e?
‎Nu merit niște scuze?
‎Vorbești serios? O să ne prindă. Haide!
‎Nu ți-e frică?
‎Bine.
‎Ai avut dreptate tot timpul.
‎Îmi pare rău.
‎- Ești mulțumit? ‎- Acum sunt.
‎Unde mergem?
‎La magazia tatei.
‎Poate găsim acolo ceva folositor.
‎Are sens.
‎Desigur, din moment ce doar Loialii ‎știu tot adevărul,
‎oamenii spun multe prostii,
‎dar idila Vizirului cu Protectorul ‎a devenit legendă.
‎Cum adică?
‎Ca Layla și Majnun?
‎Nu chiar ca o idilă ‎între o nemuritoare și un Protector,
‎ci între doi îndrăgostiți
‎care mor pentru dragostea lor, dar învie.
‎Ca să vezi!
‎Dar o să-ți spun ceva.
‎Au meritat-o din plin.
‎Cuțitul de la tatăl tău.
‎Poți să-l păstrezi.
‎Ei, hai! Nici vorbă.
‎Hakan, ascultă...
‎De când a murit tata, am tot fugit.
‎Dacă el ar trăi,
‎n-ar sta departe de tine, ‎nici n-ar accepta armistițiul.
‎Deci lasă-mă să mă căiesc.
‎Bine.
‎Cum vrei.
‎Dar nu cred că ai greșit.
‎Atacând, poate te-ai fi pus în pericol.
‎Dacă ți se întâmpla ceva? Eu ce mă făceam?
‎O făceam pe Protectorul fără niciun Loial?
‎Nu cred să găsim aici obiecte...
‎Stai puțin!
‎Ai găsit ceva?
‎Da.
‎FAYSAL ERDEM ‎DĂ O MÂNĂ DE AJUTOR ISTORIEI
‎Tipul care te-a atacat spunea adevărul.
‎Faysal a cumpărat drepturile ‎de exploatare a unui sit istoric
‎imediat ce a pus mâna ‎pe obiectele-talisman. Uite.
‎Și e și în subteran.
‎Rezervorul lui Iustinian?
‎Da. De ce?
‎Locul de întâlnire ‎unde i-am făcut muritori.
‎Dacă s-ar fi întâmplat așa ceva ‎pe vremea lui Mehmed Fatih, aș ști.
‎Știi de galeriile de sub rezervor?
‎- Ce galerii? ‎- Exact.
‎Faysal s-a ocupat ‎și de restaurarea Hagiei Sofia.
‎Acolo am găsit secretul pe care îl căutam.
‎Zic că merită încercat.
‎Tu ești Protectorul. Să mergem.
‎Am făcut cum ați cerut, dle Faysal. ‎L-am găsit.
‎I-am spus cu frumosul ‎că vreți să vorbiți cu el.
‎Dar n-a vrut să asculte. A luat-o la fugă.
‎Jur că l-am urmărit ‎vreo jumătate de oră pe străduțe.
‎Știți ce mari sunt mașinile noastre.
‎N-am putut parca. ‎Mi-era teamă că ni le ridică.
‎Și apoi?
‎Nu ne-au ridicat mașinile.
‎Am evitat asta, dar l-am prins pe jos.
‎L-am încolțit pe o alee.
‎Tekin... nu asta te întreb.
‎Și apoi?
‎Apoi i-am spus ce voia să audă.
‎Aveți alte ordine?
‎Da.
‎Nu mai lucrezi aici.
‎Pleacă.
‎Cum adică?
‎Pleacă.
‎Fă o plimbare. Admiră orașul.
‎Sau îndrăgostește-te,
‎dacă poți.
‎Dar lasă-mă să-ți dau un sfat.
‎Dacă aș fi în locul tău,
‎mi-aș schimba meseria. ‎Ia-o de la capăt. Du o viață cinstită.
‎Nu știu să trăiesc altfel, dle Faysal.
‎Nu vreau să plec de la dv.
‎Poftim.
‎E a ta.
‎Ce-i asta?
‎Plata mea?
‎Banii nu-ți vor aduce fericire, Tekin.
‎Ca să înăbușe răscoala,
‎Iustinian a întâlnit Întunericul ‎prima oară în acest rezervor.
‎Și Întunericul a trimis Nemuritorii ‎la Istanbul să oprească răscoala.
‎Răscoala Nika?
‎Da.
‎Dar Nemuritorii nu s-au oprit ‎după ce au înăbușit răscoala.
‎Existența lor a creat ‎mari probleme în oraș.
‎Și Iustinian a încălcat târgul, desigur.
‎Exact.
‎Nu și-a ținut cuvântul.
‎Înainte să vină alți Nemuritori,
‎a sigilat încăperea asta ‎și a construit rezervorul deasupra.
‎Dar de ce n-au plecat Nemuritorii?
‎Au încercat,
‎dar Întunericul nu i-a lăsat.
‎Le-a interzis să se întoarcă în lumea lor
‎până nu distrug Istanbulul și se răzbună.
‎De asta atacă Istanbulul de secole.
‎Deci sunt suflete captive aici.
‎Da, dar... ‎sunt slujitori ai Întunericului.
‎Nu uita asta.
‎Ai Întunericului?
‎Cadranul solar.
‎Ar putea fi pe aici, pe undeva?
‎- Ce să fie? ‎- Poarta.
‎Ești sigur că îți amintești bine?
‎O să încerc.
‎E greu.
‎Ți-am zis eu.
‎Însemnul Vizirului.
‎Fiecare însemn aparține altui nemuritor.
‎Pare a fi un cavou al nemuritorilor.
‎Exact.
‎Hakan!
‎Da?
‎Stai! Așteaptă!
‎La dracu'!
‎Ce naiba?
‎Trebuie să fie o capcană.
‎Fir-ar să fie! Arde! Fir-ar să fie!
‎Arde. Nu-l atinge!
‎Ce dracu' se întâmplă?
‎Ce naiba-i asta?
‎Credeam că obiectele sunt indestructibile.
‎Acum ce ne facem?
‎Asta-i sigla companiei lui Faysal.
‎Al cui e medalionul ăsta?
‎Al tatălui meu?
‎Semnul ăsta...
‎e cel de pe medalionul tatălui lui Harun.
‎Primul Protector.
‎Da.
‎Faysal...
‎e adevăratul tată al lui Harun.
‎Toți Protectorii,
‎noi toți...
‎suntem urmașii lui Faysal.
‎Știi, te iubesc și te urăsc ‎în același timp.
‎Știu...
‎Știu că ne-am făcut mult rău unul altuia.
‎Am vrut să scap de tine, ‎dar nu mi-ai dat drumul.
‎Am vrut să te distrug,
‎dar am eșuat.
‎Am vrut să-ți cedez
‎și să mă sacrific, ‎dar tot nu puteam dormi noaptea.
‎Dar acum te implor. Te rog...
‎Te rog...
‎Lasă-mă.
‎Lasă-mă să plec.
‎Speram să am o viață nouă...
‎când m-am întors.
‎Nu știu.
‎Cu mama...
‎tata...
‎și toți cei dragi mie.
‎Dar ce s-a schimbat?
‎Nimic.
‎Peste toate,
‎am aflat că exist datorită lui Faysal.
‎Minunat!
‎Și ce?
‎Ești învins din nou.
‎Ești Hakan Demir.
‎N-ar trebui să fii legenda
‎de care vorbesc toți Loialii de secole?
‎Zeynep...
‎Nu renunț.
‎Numai că...
‎nu știu cum să lupt.
‎Le-ai ținut piept Nemuritorilor ‎fără cămașă și pumnal.
‎Nu obiectele contează, ci tu.
‎O să reușești și asta.
‎NUMĂR PRIVAT
‎„Îl aștept pe Hakan în Portul Haydarpașa.”
‎E Faysal.
‎Ce așteptăm atunci? Să mergem!
‎Tu nu mergi.
‎De ce?
‎Pe mine vrea să mă vadă.
‎Vrea să fim singuri.
‎De asta a plănuit totul.
‎Doar fiindcă vrea asta...
‎Zeynep, lupta asta nu mai e ‎între Protectori și Nemuritori.
‎Acum e personală.
‎Te rog.
‎- Zeynep... ‎- Nu.
‎Nu îndrăzni să-mi ții ‎un discurs emoționant de despărțire.
‎Abia ne-am întâlnit, oricum.
‎Bine.
‎La revedere.
‎Faysal!
‎Bine ai venit!
‎Ce vrei de la mine?
‎Întâi calmează-te, te rog.
‎O să vorbim doar.
‎N-avem ce să vorbim.
‎Haide!
‎Sunt în fața ta.
‎Fă ce vrei.
‎Hakan, te rog.
‎Te rog să te calmezi.
‎Trebuia să fii mort.
‎Nu ești singurul care s-a întors în timp
‎și a aflat mai mult decât trebuia.
‎Știai de cheia otrăvită, nu?
‎Să zicem că am observat în ultima clipă.
‎Crede-mă, dacă știam, o salvam pe Rüya.
‎Mirosul a ce-or fi pus în el ‎era atât de puternic...
‎că nu puteam să nu-l remarc.
‎Sunt singur de 600 de ani din cauza asta.
‎Singur?
‎Cu toți banii,
‎cu totul luxul.
‎Ce vrei și nu poți avea, Faysal?
‎Hakan,
‎de când i-ai ucis pe ceilalți,
‎nemurirea a fost pentru mine ‎cel mai mare blestem. Știai?
‎Întunericul mă ține captiv aici ‎până are parte de răzbunare.
‎De ce îmi spui asta, Faysal?
‎Acum știi adevărul.
‎Doar tu mă poți salva de suferință, Hakan.
‎Fiindcă sunt urmașul tău?
‎Crede-mă, întâi n-am știut nici eu.
‎Se pare că era gravidă când am părăsit-o.
‎Se pare că neamul Protectorului ‎a început cu mine.
‎Se pare că eu i-am dat omenirii ‎de bună-voie prețioasa armă.
‎În fine...
‎Acum am nevoie de arma asta, Hakan.
‎- Ce vrei de la mine? ‎- E foarte simplu.
‎Sângele meu îți curge în vene.
‎Sugrumă-mă...
‎și scapă-mă de povară, te rog.
‎Haide!
‎Ți-am dat sângele ‎care te-a făcut cine ești.
‎Și eu fac parte din familia ta.
‎Sugrumă-mă și salvează-mă. Te rog!
‎Familie?
‎Familia înseamnă ‎mai mult decât sângele, Faysal.
‎Eu sunt acela
‎care ți i-a luat pe toți cei dragi, ‎te-a lăsat singur, i-a ucis pe toți!
‎Doar n-o să mă lași să trăiesc, nu?
‎O să scap de tine.
‎O să scap de tine pentru vecie!
‎Ce se întâmplă?
‎Dă-mi drumul! Dă-mi drumul!
‎Dă-mi drumul mâinii!
‎Ce-i asta? Fir-ar al naibii!
‎Ce-i asta?
‎Ce dracu'?
‎Ce se întâmplă?
‎De ce ai făcut asta?
‎Credeai că se termină totul ‎atât de repede?
‎Faysal, ce se întâmplă?
‎Hakan, de ce nu vrei să înțelegi? Haide.
‎Ai trezit nemuritorul din tine.
‎Ce?
‎În câteva minute o să fii Nemuritor.
‎Nu.
‎Tu ești acum dușmanul acestui oraș, Hakan!
‎Îți place planul meu?
‎Nu, nu se poate. Nu!
‎Nu!
‎Nu! N-o să devin ca voi!
‎Nu mai tăgădui!
‎De ce crezi că numai tu poți folosi ‎cămașa și pumnalul?
‎Acceptă-ți realitatea ‎și cedează Întunericului!
‎Niciodată!
‎În curând o să-ți stăpânească trupul
‎și, până să-ți dai seama,
‎o să începi să gândești ca el.
‎Și dacă nu te omor?
‎Dacă nu mă omori...
‎vom ataca Istanbulul împreună,
‎ca o familie.
‎Ai în tine puterea ‎să luminezi Întunericul, fiule.
‎Nu te îndoi niciodată de puterea ta.
‎Puterea...
‎îți e destinul.
‎Nu obiectele contează, ci tu.
‎Nu sunt de-al vostru.
‎Mi-am închinat puterea binelui.
‎Cât timp am credință,
‎pumnalul va continua să existe.
‎Îmi pare rău, dar monstrul din tine ‎s-a trezit deja, Hakan.
‎Poate nu voi reuși să scap de el...
‎dar pot să mă sacrific ‎cât timp cât există pumnalul.
‎Te așteaptă o viață fantastică aici.
‎Nu voiai să fii Faysal Erdem?
‎Asta era înainte.
‎Mai bine mor...
‎decât să cruț un Nemuritor.
‎Hakan...
‎nimic nu merită sacrificiul ăsta.
‎Nu face asta!
‎Am s-o fac.
‎Am s-o fac, ‎dar tu n-o să fii aici să vezi!
‎Acum te poți odihni.
‎Nu va mai exista niciun nemuritor...
‎nici măcar eu.
‎MARELE BAZAR
‎Salut!
‎- Ce faci? ‎- Nimic nou.
‎Trece-l în contul meu.
‎'Neața, băieți.
‎Hakan!
‎Vino încoace.
‎M-am lăsat de asta, dnă.
‎O zi frumoasă!
‎Am auzit că în magazinul tău ‎sunt obiecte din cele mai deosebite.
‎Caut o cămașă-talisman ‎pentru un client foarte deosebit.
‎E din timpul otomanilor.
‎Nu mai avem cămăși-talisman,
‎dar ia asta dacă vrei.
‎Asta nu-i bună.
‎Nu?
‎Dar asta?
‎Haide! Nu aici. Suntem în bazar. Ce faci?
‎N-o să vină nimeni. E o zi moartă.
‎- Nu. ‎- Așteaptă. Hai...
‎Haide! Am zis „nu”.
‎Treci încoace!