A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
- Gyere! - Idő!
Beállsz játszani?
Te leszel a kapus.
Hakan, kész a bageled.
SZAKMAI MAGAZIN FAYSAL ERDEM - A SIKER SZULTÁNJA
E HAVI LAPSZÁM
A FAYSAL
Szólj a barátaidnak is!
- Ehhez igazítom a beosztást. - És a forrásmunkák?
Zeynep?
Megpróbáljuk,
de sok minden hiányzik. Nem biztos, hogy időre elkészülünk.
- Hogyan folytassuk? - Semmi gond.
Adok nektek még időt, de...
legfeljebb egy hetet. Szerintem sikerülni fog.
Lehetne másfél hét, tanárnő?
- Rendben, másfél hét. - Viszlát az órán!
Zeynep?
Miben segíthetek, uram?
„Uram”?
Zeynep, nem emlékszel rám?
Nem, sajnálom. Órára kell mennem.
Várj! Miért menekülsz?
Én vagyok az, Hakan. Mi folyik itt?
Mit csinál?
Zeynep...
- Mit művel? - Itt a tetoválásod.
Még Hűséges vagy.
Mi ez? Faysal él és virul.
- A csapból is ő folyik. - Jó!
Rendben, elmondom.
Igen, ismerlek.
Jobban, mint hinnéd.
Gyere!
Aznap, mikor a többiekkel végeztél, Faysal valahogy megmenekült.
Amint megtudta a mi oldalunk, minden újraindult az elejéről.
A bűvös tárgyak, a Hűségesek... minden.
Hiába teltek el évszázadok, Faysalt senki nem tudta megállítani.
Nem sikerült legyőzni. Te voltál az egyetlen reményünk.
Apám arról a napról álmodott,
mikor eljössz, és megmentesz minket Faysaltól,
de előbb fel kellett ébredned.
Úgyhogy elrejtettek téged.
Aztán elmeséltek nekünk mindent.
Zeynep, figyelj! Visszatértem. Itt vagyok.
Készen állok a harcra. Mire várunk?
Hakan...
a harcnak vége.
Vége?
Hogyhogy vége?
Faysal még él. Itt van. Él!
És te azt mondod, feladtátok?
Zeynep, korábban nem voltál ilyen.
Mi történt?
Minden apró hibámat a fejemre olvastad, Zeynep.
Hajnalig tervezgettél.
Mi történt veled?
Mi változott meg?
Nézd, tudom, hogy nem érted,
de tényleg órára kell mennem.
Elkések.
Zeynep!
A többi Hűséges mit gondol erről?
Mondd el, hol vannak, hogy beszélhessek velük!
Hakan, eleget szenvedtünk!
Mindent elvesztettünk.
Tűzszünet van.
- Tűzszünet? - Igen.
Milyen tűzszünet?
Faysallal?
Zeynep, ez most valami vicc?
Miféle tűzszünet?
Azt hiszed, nem szegi meg?
Már ennyi éve betartja!
Figyelj, ígéretet tettem,
és meg akarom tartani, jó?
Békén hagynál minket egyszer végre?
Főnök, éppen Zeyneppel beszél. Rá akarja venni.
Zeynep hogyan reagál?
Távolságtartó,
de vitatkoznak. Messze vagyok, nem hallom.
Van valami egyéb parancs, vagy...?
Csak figyeld őket!
Nézd, hidd el!
Higgy nekem! Értem, rendben? Tényleg értem.
De már megtetted, amit célul tűztél ki.
Mindig ezzel jössz.
Engedd el! Hagyd! Maradj ki belőle!
Ne kavarj be, Hakan!
- Jön Zeynep tanárnő. - Itt van?
Na akkor...
A mai témánk...
- Tanárnő! - ...a művészet és a kultúra...
Tanárnő!
- ...a klasszikus korszakban... - Kérdezhetek valamit?
Tessék!
Mi az, hogy hős?
A hős...
az a személy, aki bátorságról tesz tanúbizonyságot, és nagyon sikeres.
Nem az, aki legyőzi az ellenséget, tanárnő?
Bravó!
Tehát nem azt jelenti: „aki cserben hagyja az embereket”.
Ez akkor igaz, ha háború dúl, viszont ha nem...
Akkor elemezzük a körülményeket, és cselekszünk.
A körülmények szülik a hősöket, nem pedig fordítva.
Például az a körülmény, hogy a gonosz még létezik,
és napról napra erősebb?
Nem.
Arra gondoltam, hogy a gonosz megszegi az alkut, és támad.
Ebből elég is ennyi. Térjünk vissza a témához!
Ugyanakkor ne feledjétek!
Az igazi hősök azok,
akik áldozatot hoznak, de a háború végén újra
hétköznapiakká válnak.
Az ok nélkül hősködők
semmirekellők.
Elnézést, tanárnő...
AZ OSZMÁN BIRODALOM KLASSZIKUS KORSZAKA
...ön annyira elzárkózott a világtól, hogy már nem látja az igazságot.
Legalább önmagához legyen őszinte!
Elnézést, hogy megszakítottam az óráját.
De a történelmet azok a névtelen hősök írják.
Jó tanulást!
Jó. Majd beszélünk jövő héten.
- Viszlát! - Viszlát!
Keresed a bajt?
Muszáj. Más módszert nem ismerek.
Rendben. Gyere!
Tartsd szemmel őket!
Rendben, főnök.
Szóval végre eszedbe jutott, ki vagy, Védelmező.
Pont ugyanúgy néz ki.
Még nem láttad odabent.
Minden Hűséges halálakor felkerült egy kulcs.
Idővel hagyomány lett belőle.
Tudod, hány embert vesztettünk?
Szerinted ez hősiesség?
Megér egy ilyen tragédiát?
Egyik este fogta magát...
és egyesével végzett mindenkivel.
Öt éve.
Neşet...
Kemal, Sami...
Ceylan...
Mindegyikükkel.
De alkut kötöttünk.
Ha leállunk, ő is abbahagyja,
és Isztambul biztonságos lesz.
Vagyis...
ha most csinálsz valamit,
minden elölről kezdődik.
Tévedsz.
Nem állt le.
Vár rám.
Velem van baja.
Ezért kell gyorsan megtalálnom a tárgyakat.
Nem fogod fel, igaz?
Jó. Csináld csak! Én kiszálltam.
Bár igazad volna!
De hidd el, nálad sokkal jobban ismerem a Halhatatlanokat!
Faysal képtelen leállni.
Összezavarodhat, szünetet tarthat,
de végül felszínre tör a benne élő gonosz.
Mert ő más, mint mi, Zeynep.
A Sötétség szolgája.
Láttam az ő Isztambulját.
Előbb választanád a poklot.
Rendben.
Ha már kiszálltál,
legalább szabadulj meg a kameráiktól!
Ja, és követ minket egy bajuszos arc.
Vigyázz vele!
Ha nem is harcolsz, legalább magad védd!
Velünk jössz!
Faysal úr beszélni akar veled.
Vigyük! Gyerünk!
Nyomás, tesó!
Miért csinálod ezt, haver?
Nézz csak magadra!
Nem kapsz levegőt; izzadsz, mint a ló.
Csak lestrapálod magad és minket.
Szépen kértelek. Faysal csak beszélgetni akar.
Na, gyere!
Kifújhatod magad a kocsiban.
Hozd!
Finoman!
Hol vannak?
Hol vannak a tárgyak?
Mennünk kell.
Tudod, miről beszélek!
A tárgyakról, amiket az a tetű ellopott tőlünk.
Beszélj!
Az ingre meg a tőrre gondolsz?
- Ócskaságok. Miért kellenek? - Igen.
Hakan, mennünk kell.
- Nyugi! - Zeynep, várj!
Eressz el! Beszélek. Engedj el, haver!
Faysal vett egy létesítményt, hogy megszerezze a tárgyakat,
aztán eltemette a tárgyakat a hely alá.
- Melyik az a hely? - Gyere!
Induljunk! Mennünk kell. Gyere már!
Te...
Meglógtunk előlük.
Jól csinálod.
Azt mondtam, már nem vagyok Hűséges, nem azt, hogy sohasem voltam.
Vesztegetjük az időt. Menjünk!
Gyere!
Mi az?
Nem jár egy bocsánatkérés?
Ez komoly? Elkapnak minket! Gyere!
Nem félsz?
Jól van.
Igazad volt az elejétől kezdve.
Sajnálom.
- Most örülsz? - Már igen.
Na, hova megyünk?
Az apám raktárába.
Lehet, hogy találunk ott valami hasznosat.
Okos lépés.
Mivel persze csak a Hűségesek ismerik az igazságot,
sok hülyeséget hallani,
de a vezír és a Védelmező viszonya legenda lett.
Ezt hogy érted?
Mint Leila és Madzsnún?
Nem egy Halhatatlan és egy Védelmező szerelmi története,
inkább két szerelmesé, akik meghaltak a szerelmükért,
de feltámasztották őket.
Nem semmi.
De mondok valamit.
Nagyon megérdemelték.
A kés, amit apádtól kaptam.
Megtarthatod.
Ugyan. Szó sem lehet róla.
Hakan, nézd...
apám halála óta csak menekülök.
Ha ő itt lenne,
nem kerülne téged, és a tűzszünetet sem fogadta volna el.
Engedj meg egy kis bűnbánatot!
Rendben.
Ahogy akarod.
De szerintem nem volt rossz, amit tettél.
A támadás csak veszélybe sodort volna.
És ha történik veled valami? Akkor mihez kezdek?
Hűségesek nélkül védelmezzek?
Kétlem, hogy lenne itt bármi a bűvös...
Pillanat!
Találtál valamit?
Igen.
FAYSAL ERDEM SEGÍTI A TÖRTÉNELMET
Igazat beszélt, aki rád támadt.
Faysal megszerezte egy történelmi helyszín fenntartási jogát
azután, hogy hozzá kerültek a bűvös tárgyak. Nézd!
Ez is a föld alatt van.
Justinianus ciszternája?
Igen. Miért?
A találkozóhely, ahol halandókká tettem őket.
Tudnék róla, ha történt volna ilyen Mehmed korában.
Tudsz a ciszterna alatti folyosókról?
- Folyosókról? - Na, ez az.
Faysal intézte a Hagia Szophia felújítását is.
Ott bukkantunk rá a titokra, amit kerestünk.
Egy próbát megérne.
Te vagy a Védelmező. Menjünk!
Megtettük, amit kért, Faysal úr. Megtaláltuk.
Udvariasan szóltam neki, hogy ön beszélni akar vele.
De nem érdekelte. Elrohant.
Vagy fél órán át üldöztük a sikátorokban.
Tudja, mekkorák a kocsik.
Nincs parkolóhely. Féltem, hogy elszállítják őket.
Na és?
Nem szállították el a kocsikat.
Sikerült gyalog elkapnunk az ürgét.
Bekerítettük.
Tekin... nem ezt kérdezem.
Mi történt utána?
Utána elmondtuk neki, amit kellett.
Valami egyéb parancs?
Van.
Nem dolgozol itt többé.
Menj el!
Tessék?
Csak menj el!
Sétálgass! Élvezd a várost!
Vagy legyél szerelmes...
ha képes vagy rá.
De hadd adjak egy tanácsot!
Én a helyedben...
kiszállnék ebből a szakmából. Újrakezdeném. Tiszta lappal.
Nem tudok máshogy élni, Faysal úr.
Nem szeretnék elmenni öntől.
Parancsolj.
Ez a tiéd.
Mi ez?
A végkielégítésem?
A pénz nem tesz téged boldoggá, Tekin.
A lázadás elfojtására
Justinianus ebben a ciszternában találkozott először a Sötétséggel.
És a Sötétség Isztambulba küldte a Halhatatlanokat letörni a felkelést.
A Nika-felkelést?
Igen.
Csakhogy a Halhatatlanok nem álltak le a Nika-felkelés elfojtása után.
A létezésük nagy gondokat okozott a városban.
És Justinianus nem tartotta be a megállapodást.
Pontosan.
Megszegte a szavát. A többi Halhatatlan érkezése előtt
lezárta ezt a szobát, és ráépítette a ciszternát.
Miért nem mentek el a Halhatatlanok?
Megpróbálták,
de a Sötétség nem engedte.
Csak akkor térhettek volna vissza,
ha bosszúból elpusztítják Isztambult.
Ezért támadták a várost évszázadokon át.
Vagyis lelkek, akik itt ragadtak?
Igen, de... a Sötétség szolgái.
Ezt ne feledd!
A Sötétségé?
A napóra.
Lehet, hogy itt van valahol?
- Micsoda? - Az ajtó.
Biztos jól emlékszel rá?
Megpróbálom.
Nehéz.
Mondtam.
A vezír jele.
Minden jel egy Halhatatlané.
Olyan, mint egy kripta a Halhatatlanoknak.
Bizony.
Hakan!
Ne! Várj!
Francba!
Mi a fene ez?
Valami csapda lehet.
Basszus! Ég! A francba!
Ég! Ne nyúlj hozzá!
Mi az isten ez?
A rohadt életbe!
Úgy tudtam, a tárgyak elpusztíthatatlanok.
Most mihez kezdünk?
Faysal cégének emblémája.
Kié ez a medál?
Az apámé?
Ez a jel...
ugyanaz, ami Harun apjának medálján volt.
Az első Védelmező.
Igen.
Faysal...
Harun igazi apja.
Minden Védelmező...
mindannyian...
Faysal leszármazottjai vagyunk.
Egyszerre szeretlek és gyűlöllek is.
Tudom...
Tudom, hogy sokat bántottuk egymást.
Meg akartam szabadulni tőled, de nem engedtél el.
El akartalak pusztítani,
de nem sikerült.
Megpróbáltam behódolni neked,
feláldozni magam, de megmaradtak az álmatlan éjszakák.
Könyörgök neked. Kérlek...
Kérlek...
eressz el!
Engedj elmennem!
Azt hittem, új életet kezdek...
mikor visszajöttem.
Nem is tudom.
Anyámmal...
apámmal...
mindenkivel, akit szeretek.
De mi változott?
Semmi.
Ráadásul...
kiderült: Faysalnak köszönhetem, hogy létezem.
Óriási.
Na és?
Még egy vereség.
Hakan Demir vagy.
Nem az a legenda,
akiről a Hűségesek évszázadok óta mesélnek?
Zeynep...
nem adom fel.
Csak...
nem tudom, hogyan vágjak vissza.
Hakan, elintézted azokat a Halhatatlanokat az ing és a tőr nélkül.
Nem a tárgyak számítanak, hanem te.
Ezt is meg tudod oldani.
ISMERETLEN SZÁM
„Várom Hakant a Haydarpaşa kikötőben.”
Faysal az.
Akkor mire várunk? Induljunk!
Te nem jössz.
Miért?
Mert velem akar találkozni.
Azt akarja, hogy egyedül maradjunk.
Ez a terve.
Csak mert így akarja...
Zeynep, ez a harc már nem a Védelmezők és a Halhatatlanok között dúl.
Személyes ügy lett.
Kérlek.
- Zeynep... - Ne!
Hagyd a könnyes búcsúbeszédet!
Csak most ismerkedtünk meg.
Jó.
Viszlát!
Faysal!
Üdv!
Mit akarsz tőlem?
Először is azt, hogy nyugodj le.
Csak beszélgetni fogunk.
Nincs miről csevegni.
Na, mi lesz?
Itt állok előtted.
Gyerünk!
Hakan, kérlek.
Nyugodj meg!
Meg kellett volna halnod.
Nem csak te mentél vissza az időben,
és derítettél ki többet a kelleténél.
Tudtad, hogy mérgezett a kulcs, igaz?
Mondjuk úgy: az utolsó pillanatban feltűnt.
Hidd el, ha tudom, megmentettem volna Rüyát.
Olyan erős illat áradt a kulcsból...
hogy lehetetlen volt nem észrevenni.
Ezért maradtam egyedül 600 évig.
Egyedül?
A rengeteg pénzzel
és luxussal.
Mi az, amit nem kaptál meg, Faysal?
Hakan,
mióta megölted a többieket,
a halhatatlanság volt a legnagyobb átok a számomra. Ezt tudtad?
A Sötétség rabul ejtett itt, amíg nem áll bosszút.
Miért mondod el most ezt nekem?
Már ismered az igazságot.
Csak te menthetsz meg ettől a kíntól, Hakan.
Mert a leszármazottad vagyok?
Hidd el, eleinte én sem tudtam!
Úgy tűnik, terhes volt az a nő, mikor elhagytam.
Mint kiderült, tőlem származnak a Védelmezők.
És én adtam az emberiség kezébe a becses fegyverüket.
Amúgy meg...
most nekem kéne az a fegyver, Hakan.
- Mit akarsz tőlem? - Nagyon egyszerű.
Az én vérem folyik az ereidben.
Fojts meg,
és szabadíts meg ettől a tehertől!
Gyerünk!
Tőlem kaptad a vért, ami azzá tett, aki vagy.
Én is a családodba tartozom.
Fojts meg, ments meg! Kérlek!
A családomba?
A család több, mint a vér, Faysal.
Én vettem el tőled
mindenkit, akit szerettél, aki miatt egyedül maradtál. Mindenkit megöltem!
Csak nem hagysz életben, ugye?
Megszabadulok tőled.
Örökre megszabadulok tőled!
Mi történik?
Eressz! Engedj el!
Engedd el a kezem!
Mi ez? A rohadt életbe!
Mi ez?
Mi a fene?
Mi történik?
Miért csináltad?
Azt hitted, ilyen gyorsan megoldódik minden?
Faysal, mi ez?
Hakan, miért nem fogod fel? Gyerünk már!
Felébresztetted a Halhatatlant magadban.
Micsoda?
Perceken belül Halhatatlanná válsz.
Nem!
Már te vagy ennek a városnak az ellensége, Hakan!
Hogy tetszik a tervem?
Nem, ez nem lehet. Nem!
Ne!
Nem!
Nem válok olyanná, mint ti.
Ne tagadd!
Szerinted miért használhatod egyedül te az inget és a tőrt?
Fogadd el a valóságot, és hódolj be a Sötétségnek!
Soha!
Rövidesen átveszi az irányítást a tested felett,
és egyik pillanatról a másikra
úgy fogsz gondolkodni.
És ha nem öllek meg?
Ha nem végzel velem...
együtt támadjuk tovább Isztambult
egy családként.
Erő lakozik benned, hogy fényt gyújts a Sötétségben, fiam.
Sose kételkedj az erődben!
Az erőd...
a te sorsod.
Nem a tárgyak számítanak, hanem te.
Nem vagyok olyan, mint ti.
Jótettekre szántam a bennem lévő erőt.
Amíg él bennem a hit,
a tőr is létezni fog.
Sajnálom, de már felébredt benned a szörnyeteg, Hakan.
Talán nem szabadulhatok meg tőle,
de feláldozhatom magam, amíg megvan a tőr.
Hihetetlen élet vár rád itt.
Nem akartál Faysal Erdem lenni?
Az régen volt.
Inkább meghalok, mint hogy...
maradjon egy Halhatatlan.
Hakan...
semmi sem éri meg ezt az áldozatot.
Ne tedd!
Megteszem.
Megteszem, de te nem fogod látni!
Megpihenhetsz.
Vége a Halhatatlanoknak...
velem együtt.
NAGY BAZÁR
Szia, tesó!
- Mi a szitu? - A szokásos.
Írd a többihez!
Jó reggelt!
Hakan!
Gyere ide!
Azzal már nem foglalkozom, hölgyem.
Szép napot!
Állítólag itt árulják a legspécibb dolgokat.
Egy bűvös inget keresek egy nagyon különleges ügyfélnek.
Oszmán kori darab.
Kifogytunk a bűvös ingekből,
de ez az öné lehet, ha akarja.
Nem jó.
Ó, igazán?
Na és ez?
Hé, ne itt! Ez a Bazár. Mit csinálsz?
Úgysem jön senki. Uborkaszezon van.
- Ne! - Ne ugrálj már!
Ne csináld! Azt mondtam, nem.
Gyere ide!