EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vad hände?
De letar efter mig överallt.
Soldater såg mig lämna Tidsrummet. Det var nära.
Ja, när du flydde från avrättningen så växte ditt rykte som förrädare.
- Ingen följde väl efter dig? - Nej.
Okej. Vi har inte mycket tid på oss, men vi kommer att lösa allt. Lita på mig.
Du vet den där gumman som Okhan nämnde? Jag hittade hennes hus.
Vad är det?
- Inget. Kom igen. - Vänta lite.
Något hände i framtiden, va?
De lojala var inte de enda som dog. Du dog också.
Vem gjorde det?
Faysal. Jag menar Hüsrev.
Okej. Kom igen.
Det är du!
Vem är du?
Du följde efter mig häromdagen.
Vad vill du mig? Svara, kvinna! Varför följde du efter mig?
Harun. Du är min son.
Vem lämnar ett litet barn? Men jag var tvungen. Jag hade inget val.
Du vet akinjin som uppfostrade dig?
Jag hade hört talas om honom. Han var en snäll man.
Därför så lämnade jag dig vid hans dörr. Men jag höll alltid ett öga på dig.
Jag förstår. Jag förstår, men låt oss komma till saken.
Varför bryggde du den här trolldrycken? Hur gjorde du något så komplicerat?
Min far var helbrägdagörare.
Äpplet faller inte långt ifrån trädet. Jag lärde mig allt av honom.
Varför tillaga en trolldryck för att förgöra De odödliga helt plötsligt?
Hur hänger det ihop?
Djävlarna lurar i skuggorna för att finna dig.
De fann mig med. Jag var ensam.
Jag lämnades ensam med mitt barn på grund av dem.
Jag insåg att djävlarna hade stigit upp från helvetesdjupet.
Men som sagt, jag höll alltid ett öga på dig.
När jag såg de där djävlarna runt omkring dig,
så kändes det som om någon hällde kOkhande olja på mitt hjärta.
Jag ville skydda mitt barnbarn, min son.
Jag såg att en av dem var helbrägdagörare, så jag lärde känna honom.
Han litade på mig.
Så du gav doktorn allting när han bad om hjälp.
Ja, exakt.
ERDALS BILVERKSTAD KAROSSERI - FÄRG - DÄCK - BATTERIER
Det här stället verkar säkert.
Ingenstans är säkert om du frågar mig. Men vi har inget val. Vi är fast här.
- Tror du att han kommer att lyckas? - Jag hoppas det.
- Fan! Det här var det sista vi behövde. - Något är fel. Får jag din kniv.
- Vad tänker du göra? - Inget dåligt. Oroa dig inte.
- Varför skulle jag lita på dig? - Du måste.
Det luktar märkligt.
Den finns ingen annanstans. Den växer bara i den här trakten.
Vi måste skynda oss på. Hur lång tid kommer det att ta?
Tålamod är ett annat namn på styrka, min son. Jag har väntat en livstid.
Oroa dig inte. Det tar inte så lång tid.
Skjortan skyddar inte Hakan.
Vems är den här?
Är den min fars?
Han var en galant man, din far. Han stod som ett ensamt berg.
Han är borta nu.
Man ska oroa sig för framtiden, inte över det förflutna.
Allt finns i det förflutna. Det är allt som du behöver veta.
Nu är det kört för oss!
Vad ska vi göra? Om vi omringas och skjortan inte skyddar, så dödar de honom!
- Kan du hålla tyst? Lugna dig. - Okej. Jag är lugn! Vad ska vi göra?
Jag vet inte. Han måste på något vis inse att han är i fara här.
Hakan sa att han kände när Zeynep tog nyckeln i det förflutna
Tar vi den så kanske han inser att något är fel.
Jag rör inte vid den.
Jag rörde vid den en gång och slungades två meter.
Zeynep är odödlig, så hon kan göra det.
- Harun? Vad är det ? Är du okej? - Min son? Vad är det, min son?
- Vad? - Något dåligt håller på att hända.
- Vi måste göra klart drycken genast. - Okej. Jag ska skynda mig.
Det går inte bra i framtiden. Jag måste ta reda på vad som är fel.
- Tiden är knapp. -Är den klar? Hur länge?
- Inte ännu. - Vi måste skynda oss.
- Ge mig din hand. - Vad?
Din hand.
Nu är den klar.
Vad? Är mitt blod en av ingredienserna?
- Ditt blod är viktigt, min son. - Vad är det för speciellt med mitt blod?
Precis som katastrofer sätter eld på hjärtat,
så finns det mirakel som släcker dem. Du är ett av dem.
Harun, kom nu.
Harun!
Styrkan att lysa upp mörkret finns inom dig. Gud vare med dig.
Tack för hjälpen.
Säg inget, om du inte har något bra att säga.
Men det sprider sig.
Ja. Det är därför som vi måste skynda oss.
Har de förberett sändningen?
- Jag sa till för flera timmar sedan. - Bra.
Han kände inte av att vi tog nyckeln.
- Var ska vi gömma honom nu? - Jag vet inte.
Kom igen nu. Du ska ju ha tusentals års erfarenhet.
Håll tyst.
- Vad händer? -Är du okej, Hakan?
Skjortans magi försvinner. Tatueringen är borta.
Vad?
Helvete.
Hur? Helvete.
- Jag är efterlyst i det förflutna. - Vad?
Så Harun kommer inte åt de magiska föremålen.
- Har det också ändrats? - Ja, självklart!
Eftersom Fatih Sultan Mehmed ser Harun som en förrädare nu,
så gör han aldrig honom till Beskyddaren.
Nej, men, lägg av. Vi har redan ena foten i graven.
Kära lyssnare, vi ber om ursäkt, men vi måste avbryta sändningen
för en nyhetsrapport.
Den där varelsen, Hakan, är ett hot mot hela vår existens.
Därför ombedes alla Odödliga att jaga honom nu.
Ta hit förrädaren som kallas för Beskyddaren,
som har nyckeln och som har hotat oss.
Hitta förrädaren och nyckeln och ta hit dem till mig.
Vad gäller dig, Hakan...
Jag vet att du lyssnar just nu.
Försök inte ens. Du kommer inte ut. Vi vaktar alla utfarter.
Jag ska jaga dig tills jag har det som tillhör mig igen.
Ursäkta. Vi kommer att jaga dig.
Varför har Faysal gett sig fan på att få tag i nyckeln?
- Han dödade Vesiren. - Hur hänger det ihop?
Att döda Vesiren innebär en smärtsam, ruttnande död.
Varför är han besatt av nyckeln om han ska dö en svår död?
Han kan öppna porten och lyfta förbannelsen.
Jag fann receptet i det förflutna. Jag måste återvända så fort som möjligt.
Men när staden ser ut såhär... Skjortan funkar inte heller. Helvete.
De odödliga var redan efter oss. Det blir värre med Faysals anrop.
Och vi måste upp i luften för att skydda dig i ditt tillstånd.
Vi kanske inte kan ta oss upp... men havet kan funka.
- Evakueringsbåten. - Om vi tar oss ombord på båten
så kan vi sticka och min kropp är trygg medan jag är i det förflutna.
Vad är det för båt som ni pratar om? Kom igen, göm er.
Kolla på Faysal.
Sami, ring kaptenen med en gång.
Båten ligger i närheten. Vi åker så fort vi kan.
Du hörde Faysal. Han har spärrat utfarterna.
Han är noggrann. Han måste ha hört talas om båtarna redan.
Heter båten Daphne? Okej, kapten.
Vi ska se vad vi kan göra. Jag ringer tillbaka. Tack.
Vad sa han?
Alla är beväpnade därnere. Han inte åker dit.
- Han säger även att vi dör om vi försöker. - Han har rätt.
Mannen har rätt. Jag säger det, jag vill bara anfalla dem!
- Vad ska vi göra? - Det kan finnas ett sätt.
Vad?
Det finns ett horn som kallar alla Odödliga.
Jag går och blåser i hornet. Gör vad ni måste under tiden.
Hornet som Faysal kallade dem med när porten öppnades.
Okej. Det här är planen.
De odödliga lämnar bukten när du blåser i hornet. Då kan båten komma dit.
Gå då. Slösa inte mera tid. Du informerar kaptenen.
Okhan.
- Du vet vad som kommer att hända. - Ja, det gör jag.
Jag hade ett meningslöst liv. Kanske min död kan ha mening.
Gör slut på Faysal bara.
Återförena Vesiren och Harun. Hon förtjänar det.
Vad är det?
Skjortan skyddar inte där för att jag är en förrädare här.
Vi måste få De odödliga att dricka det här med en gång.
- Men hur kan vi samla ihop dem? - De kommer om jag kallar.
Vi behöver en anledning.
Du har en perfekt anledning mitt framför näsan på dig.
Stopp! Vart är du på väg?
Jäkla svin!
Kom igen, Okhan!
Han gjorde det. Du kan inte höra mig, Hakan, men jag hör hornet.
De går därifrån. Alla går därifrån.
De går därifrån.
Hallå, kapten? Stranden är tom.
Hamnen är säker nu. Ni kan komma. Okej, vi väntar.
Efter så många förberedelser,
så måste du antingen ha viktiga goda nyheter eller en dödssynd.
Det är konstigt att vara här efter en så lång tid.
- Vi är där som allting började. - Vi kanske även är där som allting slutar.
Jag såg Justinian för första gången vid den där dörren. Han var askgrå i ansiktet.
Ja, han trodde att det var slutet för honom.
Det hade det varit om det inte vore för oss.
Nog pratat om det förflutna.
Kommer inte doktorn, Vesiren?
Hur som helst. Anledningen till att jag har kallat hit er...
- Det är på grund av den här mannen. -Är ni verkligen så få?
Jag trodde att ni var många fler.
Har du berättat för en dödlig om oss, Vesiren?
Du kan inte utfråga mig. Det är inte därför som ni är här.
Vad är anledningen då?
Vi ska straffa den här mannen tillsammans!
- Idiot. - Jag tar hand om honom.
Jag tar inga order från ett missfoster som du.
Har du gått upp i vikt?
Jag kan inte höra hornet längre. Nu är det kört för oss.
Döda henne inte, Okhan.
- Hur är det här möjligt? - Döda henne inte. Släpp henne.
Oroa dig inte. Allt kommer att ske på rätt sätt. Du kan lämna oss i frid.
De åkte till en bukt. En båt som kallas för Daphne är på väg.
- Så, han lärde känna dig med flit. - Ja. Han kände till oss.
Lyckligtvis så fick Hüsrev reda på det. Han berättade allt för mig.
Var inte han dömd till döden redan?
- Jo, jag räddade honom från att avrättas. - Hoppas att du inte tyckte synd om honom.
Vi måste ta reda på vad han vet.
Finns det fler, så måste vi ta hand om dem.
Tänker du prata? Eller ska jag tvinga dig?
- Du kan ju försöka. - Jag sliter skallen av dig, hör du mig?
- Jag sliter av den. - Mergen, sluta. Nu räcker det!
Först och främst, Hüsrev.
Tack. Om det inte vore för Hüsrev, så hade den här mannen förgjort oss.
Vi är så tacksamma, Hüsrev.
Skål.
Vore jag er, så skulle jag inte dricka från de där kopparna.
Såvida ni inte vill att Vesiren förvandlar er till dödliga.
Det är upp till er.
Personen du har ringt kan...
Jävla båt. Jävla kapten. De kan dra åt helvete!
Hakan, båten! Båten kommer!
Hakan, upp med dig! Hakan, vi är räddade. Kom igen, upp med dig.
Helvete.
Vilken anklagelse. Jag är er ledare. Varför skulle jag göra så?
Hüsrev, vad innehåller drinkarna?
- Svara på en fråga. - Jag behöver inte svara på något.
- Var är doktorn? - Jag vet inte.
Hur kan du ljuga oss rätt i ansiktet så lätt?
Jag ska tala om för er var han är. Tyvärr så blev vår kära vän mördad.
Och gissa av vem.
Av Vesiren och hennes hemliga affär!
Vad pratar du om? Jag dödade honom inte.
Han sa att Vesiren skrämde honom. Jag borde ha lyssnat.
Du dödade honom, din lymmel.
Ser ni? Ser ni hur han beskyddar sin älskarinna, och hon honom?
- Nu räcker det. - Men varför?
För att det här är ett spel och de spelar mot oss!
Nu räcker det!
Vi åker härifrån, Hakan. Jag ska få ut dig härifrån.
Helvete.
Var kom den här jäveln ifrån?
- Har han verkligen ett slagträ i handen? - Släpp fram mig.
- Var är vår hjälte, Beskyddaren? - Jag är ensam.
Dumskallen kom med ett slagträ.
- Prata inte så med din ledare. - Du kanske ska ta farväl av ledarskapet.
Mörkret har gett mig ledarskapet. Hur skulle du kunna ta ifrån mig det?
Om Mörkret såg vad du gjorde bakom ryggen på oss,
så hade det kanske tagit ifrån dig nyckeln!
Du borde inte ha nyckeln, Vesiren.
Jag gömmer mig inte bakom en nyckel.
Här.
För Mörkret.
Ser man på.
Istanbul brinner, och du är kvar i det förflutna?
Nyckeln är här. Låt oss ta den och...
- Vänta. Titta. - Hur kommer det här sig?
Ursäkta mig. Vänta lite, raring. Tydligen så är det min födelsedag.
Så, jag borde få blåsa ut ljusen, eller hur?
- Dörren! Mergen, dörren! - Hakan!
Vad hände? Hakan! Stanna kvar hos mig. Kom igen.
- Zeynep? - Jag låter dig inte döda honom.
Zeynep, skärp dig. Du är inte stark nog för att...
Zeynep...
Var inte löjlig! Zeynep!
Zeynep!
- Hakan! - Kom hit.
Hakan!
Våga inte dö, Beskyddaren!
Snälla, Hakan. Snälla.
Havet är så stilla, eller hur?
Harun?
Det måste vara lätt att vara kapten här.
Men en verklig mästare glänser under åskväder.
Jag är inte den mästaren. Då hade vi väl inte befunnit oss här?
Vi är här för att du är en mästare.
- Vad? - Du är
mycket modigare än mig eller någon annan beskyddare.
Du gjorde det som ingen av oss kunde göra. Du är på väg att förgöra De odödliga.
Men det här är slutet.
Skeppet är ett vrak, Harun.
Hör på. Om bara en av oss kan återvända, så borde du göra det.
Då kanske vi har en chans.
Du är det här skeppets kapten, inte jag.
Du har lagt kursen. Du har tagit rodret.
Det är din plikt att föra skeppet i hamn nu.
Kom ihåg, vinden blåser aldrig åt det håll som sjömannen vill.
Sjömannen rättar sig efter vinden.
Valet är ditt.
Jag väntar på att du hämtar tillbaka henne.
Ta er samman. Ni vet inte vad ni gör.
Om du gjorde vad jag tror att du gjorde, så ska jag döda dig.
Den som rör vid mig förbannas. Det vet ni.
Då finner vi ett annat sätt att göra oss av med dig på.
Mergen!
- Mergen! - Mergen?
- Mergen! - Blöder han?
Jag kan inte tro att han är döende.
Hakan, spring!
Öppna den! Öppna dörren, för i helvete!
Öppna den! Öppna den här dörren genast!
Öppna dörren med en gång! Öppna dörren!
Hjälp!
Jag brinner!
- Hjälp! - Hjälp oss!
Hjälp mig!
Vi gjorde det.
Att dränka nyckeln i trolldrycken. Bra idé.
Pappa! Varför kallade du på oss?
- Har du köpt en häst åt mig? - Min Şirin.
Gumman, förlåt mig om jag inte var en bra far, okej?
- Ska du ut på ett till fälttåg? - Nej. Kom hit.
Jag ville bara tala om för dig hur mycket jag älskar dig.
Du är den modigaste, smartaste,
busigaste flickan som jag har sett i hela mitt liv.
Var alltid såhär, okej?
- Kom igen. Gå till Valeriya nu. - Kom.
Jag antar... att det här är farväl?
- Exakt. - Jag har en sista fråga.
Vad är det konstigaste från din tid?
- Flygplan. - Vem?
Flygplan. Vi flyger överallt.
- Folk? - Ja.
Flyger? Från ett ställe till ett annat? Som en fågel?
Javisst.
Omöjligt. Det är inte möjligt.
Var det ett skämt? Var det det?
Var glad över att jag åker. Du är så lättlurad.
Du ska få igen.
- Jag är inte så bra på avsked. - Då är vi två.
Tack.
Şirin! Kom igen. Nu går vi! Vi går och köper godis, Şirin!
Lägg av nu. Ni flyger?
Du lurade mig. Kom igen. Nu går vi.
- Harun har saknat dig. - Vad menar du?
Jag hann inte berätta.
När jag svimmade häromdagen, så träffade jag Harun.
Jag vet inte om det var en dröm,
- men det kändes verkligt. - Vad sa han?
Det är mellan oss. Du kan fråga honom om du vill.
Är du redo?
Att leva lyckligt för evigt med min älskade? Javisst.
- Ni två kommer att bli mycket lyckliga. - Tack vare dig.
Du räddade inte bara Istanbul, Hakan. Du gav många människor ett lyckligt liv.
Kom hit.
Nu ska vi inte bli sentimentala. Jag tänker inte gråta.
Jag gråter inte heller, jag är den stora Vesiren.
- Glöm inte att förstöra nyckeln. - Nej då.
Harun och jag tar hand om det. Oroa dig inte alls. Iväg med dig nu.
- Kom igen! - Fånga den!
- Sakta ner! - Förlåt!
Memo?
Memo!
RYMDRESA
FAYSAL ERDEM: FRAMGÅNGENS SULTAN LEDARSKAP? GYLLENE AFFÄRSREGLER
Hur i helvete...?