PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Uklidni se. - Ty...
Pamatuješ si na mě?
- Kde to jsme? - Uklidni se.
Chci po tobě jednu věc.
Řekneš mi, co patří do nápoje smrtelnosti.
Uklidni se.
Hej, nedělej to!
Varoval jsem tě.
Řekl jsem, ať se uklidníš.
Pro lásku Boží...
Poslouchej, doktore,
v životě jsou horší věci než smrt.
Například...
řekněme, že tě odtud už nepustím.
Budu tu sedět a dívat se, jak se potápíš.
Vytáhni mě odtud.
Prosím, počkej. Snažím se ti něco vysvětlit.
Tak se pomalu ponoříš až na dno.
Zmizíš.
Co se stane?
Nezemřeš,
ale budeš tam navěky hnít.
Takže se tě ještě jednou ptám.
Jak jsi uvařil ten lektvar?
I když máš spoustu peněz...
nekonečný život...
lásku, která hory přenáší, nic se nezmění.
Nic z toho nepřinese zpět ženu, kterou miluji.
Protože nemám to, co k tomu potřebuji.
Ale ty to máš.
Jsi zoufalý.
Jsi tak zoufalý, že jsi mě probudil, aby ses dozvěděl o tom lektvaru.
Toužíš po tom, co nosím v mysli.
Přirozeně procházíš své možnosti,
procházíš všechny své páky.
Ale něco ti řeknu.
Tak deset až patnáct minut, maximálně.
Pak končíš.
Vidíš?
Jestli si myslíš, že pomohu Nesmrtelnému, Nesmrtelnému, který je alchymista,
než dostanu, co potřebuji, tak to se smrtelně mýlíš.
Takže...
budeš mluvit,
nebo budeš mluvit?
Jak jsi mě našel?
Jak jsi věděl, kde jsem?
Já jsem mu to řekla.
Rüya se stala smrtelnou díky nápoji. Ani Ochránce ji neprobudí.
Ale ty můžeš použít svou moc. Ty ji můžeš přivést zpět.
Nemohu, Faysale.
Nemohu přivést mrtvé k životu. Zákony přírody porušit nesmím.
Tak k čemu jsi, když nemůžeš udělat ani tohle?
- Sami. - Hakane?
Stalo se něco?
Ne, jen jsem... Nic se nestalo. Všechno je v pořádku.
Lépe než v pořádku. Dnes se...
vyznám Berrin.
- Blahopřeji, bratře. To mě těší. - Díky.
Vím, že jsi zjistil, jak udělat ten lektvar...
Nebo ne?
Nešlo to, co?
Pak ti to vysvětlím.
Nech to být.
Vezírka stejně ví, že jsme tady a co chceme.
Také ví, že si na nic nehraju, že nepodvádím.
Ale měla by taky vědět...
že cena za porušení dohody bude vysoká.
Proč jsi ho nezabila?
Byl zranitelný. Mohlas ho dorazit.
Jedno po druhém, Okhane.
Nejprve zjistím, kdo je vinen a kdo ne, a potrestám je.
Až po tobě.
Jsou to už věky. Máme si toho hodně co říct.
Lidi.
Od této chvíle musíte dělat jen jednu věc.
Bojovat jako by vám šlo o život.
Ne.
Lodě už nějakou dobu evakuují lidi z přístavu.
Pašují lidi ven z Istanbulu.
Dnes se na jednu z těch lodí nalodíte.
Zbláznil ses? To ani za nic.
I kdybychom to udělali... ženy a děti mají přednost.
Takže Berrin by měla...
Omlouvám se.
Hele.
Mám dýku a košili.
Já přežiju, ale vy...
Ale my bychom mohli umřít.
Moment.
To by se ti hodilo. Odejdeme a ty tu zůstaneš.
Tak si budou všichni myslet,
že Hakan Demir, Ochránce, zachránil Istanbul sám.
Nás nezastíníš, chlape.
Ani za nic, Hakane. Zůstaneme.
Jo, na historii mu nezáleží. Jde mu jen o slávu.
Jo a vše, co k ní patří.
Hakane, my zůstáváme.
Nikam nejedeme.
Tak jo. Už stačilo, lidi.
Dost sentimentality. Všichni zpátky do práce.
- Máme se nabourat do nějakého systému? - Lidi, poslouchejte.
Vím, že to myslíte dobře, ale...
Ale proti Nesmrtelným nic nezmůžete.
Nemohu se o vás bát.
Takže prosím vás.
Dobře.
Ale slib nám to.
- Až bude po vše... - Slibuji.
Slibuji. Až bude po všem...
opět se setkáme.
Tak jo.
Tak do toho. Už jsi ztratil dost času. Běž a všechny nás zachraň, Ochránce.
Víš, kde s hledáním vezírky a Okhana začít?
Hledat musím jen na jednom místě.
Tam, kde býval náš domov.
Jsi velmi statečný. To musím uznat, Ochránce.
Tvým úkolem bylo zabít Nesmrtelné,
ale místo toho jsi jednoho probudil.
Ale dlouho jsi ho neudržel, že?
Kde jsi, Zeynep?
Jdi za mým hlasem.
Blíže.
Přihořívá.
Jestli to všechno víš, tak jsi musela mluvit s vezírkou.
Kde je?
S nikým jsem nemluvila.
Vezírku jsem od včerejška neviděla.
Tak jak to víš, Zeynep?
Vědma je mrtvá, Hakane.
Já jsem nová věštkyně.
Nechápu, proč jsi mě sem přivedla.
Proč si prostě neužíváme s novými Nesmrtelnými?
Proč, nechyběla jsem ti?
Ale no tak.
Jistěže ano.
Nejde to poznat.
Vítej.
- Okhane, přestaň. - On mě zabil. Za to zaplatí.
Řekla jsem, přestaň.
Nejprve Nesmrtelná,
potom vědma.
Nestačím s tebou držet krok.
Nezvolila jsem si to.
Jen se snažím přežít.
A co to, cos udělala jako Nesmrtelná, Zeynep?
Aylin.
Burak.
Kdybys mohla, tak i já!
Ty skutky sis nevybrala?
To ses taky jen pokoušela přežít?
Mluv!
Pokud jsi věštkyně,
jestli je v tobě špetka dobrého, tak mluv.
Kde je vezírka?
Kde je Okhan?
Okhana hledáš zbytečně.
Co tím myslíš?
Myslím tím, že to vidím.
Zůstaň tam.
Istanbul nezachráníš.
Ať cokoli uděláš,
na kterékoli dveře zaklepeš,
kteroukoli cestou se dáš,
Istanbul padne.
Ne.
To nedovolím.
Ty vidíš jen možnosti.
Musí být jiná možnost.
Žádná jiná možnost není, Hakane. Věř mi.
Co to děláš?
Ale můžeme zachránit něco jiného.
Promluvíme si.
Hodiny, dny, když to bude nutné.
Dokud nebudou všechna tajemství mezi námi prozrazena.
Vím, že jsi pro mě nachystal nápoj smrtelnosti.
Takže...
mluv.
Je to nebezpečné téma. Buď opatrná.
Ano? Jistě není nebezpečnější než lok toho lektvaru.
- Nelpěme na tom. - Proč? Co by se stalo?
Bojovali bychom spolu?
Zabili bychom se?
Možná dnes jeden z nás umře.
Ale podstatnou otázkou je,
kdo to bude?
Nás?
"My" už velmi dlouho neexistujeme!
Víš proč?
Nevím. Možná proto, že nemáš srdce?
Možná proto, že své srdce cítím nejvíce.
Protože jsem nechtěla, abys umřel.
Existuje věštba.
"Způsobíš smrt svému milenci."
Zabila jsem tě vlastníma rukama, abych obnovila moc talismanu.
To je vše?
Proto jsme tady, Zeynep?
Jsme tu kvůli staré věštbě, která nám podělala životy?
Už dost těch hovadin. To je minulost!
Mám na práci jiné věci.
Možná se mi nepodařilo zachránit tebe, ale musím zachránit celé město.
Jestli mi neřekneš, kde je Okhan...
Co to děláš?
Kde to jsme?
Kam jsi mě to odvedla?
K odpovědím na všechny tvé otázky.
Zeynep, na těch odpovědích mi nezáleží.
Odveď mě odtud pryč! Musím se vrátit.
Ne, Hakane. Nejprve se musíš zastavit a rozhlédnout se.
Dívej se pozorně.
Protože toto je budoucnost.
- Mami! Tati! - Mami!
Vrátil ses s velkým nadšením, že?
Okamžitě jsi šel k Rüyině hrobu, ale co nevidíš?
Překvapení!
Rüya je stále mrtvá.
Ty hajzle!
Asi jsem ti zapomněl něco říct.
Uvařil jsem další dávku a schoval ji, než jsi mě zabil.
Bylo nás sedm.
Jen sedm. Proč je tak těžké být loajální?
Proč se směješ?
Zní to ironicky.
Být "loajální".
A co ty?
Bylo tak těžké být loajální?
Ty jsi ta jediná pravá, že?
Podívej se do zrcadla.
Jsi z nás ten největší zrádce.
- Co to povídáš? - Vše začalo s tebou.
Tvou zradou.
Zamilovala ses do smrtelníka!
Na naši věc jsi zcela zapomněla.
Neměli jsme zabrat celé impérium?
Nejprve vezíry, potom sultána.
Měli bychom je v hrsti. Tak to bylo v plánu.
Moment. A co tvůj plán mě zabít?
Koho to napadlo?
Tos musel být ty. Podobá se ti to.
Pověz, jak jste se rozhodli?
Promysleli jste to vůbec? Nevím, zaváhali jste?
A co ty?
Můj nejbližší přítel?
Zaváhals? Souhlasils okamžitě?
Stále se obracíš na emoce.
Konečně to pochop. S emocemi to nemá nic společného.
Jde o většinu. Byli jsme tři. Ty jsi byla jedna.
Tak já si dnes seženu většinu a popravím tě. Co ty na to?
Oko za oko. Nehnu ani brvou.
Ty jsi skutečně pěkný hajzl.
Jsi jako šváb, Faysale.
Všemu se snadno vyhneš.
Ale strach ze smrti...
to je jiná.
Ve tvých očích nevidím nic než strach.
Řekni mi,
použils Haruna, aby mě zabil?
Konečně to pochop. Zabil tě tvůj milenec.
Zabil tě tvůj milenec.
Bylas tak unesená, že ti nic nedocházelo.
Tobě to taky nedošlo.
Co mi nedošlo?
Náklaďák, který zabil Rüyu.
Ne...
Ano.
To já jsem ho řídila.
Zabila jsem Rüyu, abych tě dostala na svou stranu.
Já vím.
Necítíš se tu dobře. Chceš odejít.
Ale musíš zůstat a dívat se.
Musíš vidět to, co to je, Hakane. Prosím.
Po všech hrůzách,
po vší té smrti, to je skutečně budoucnost?
Udělali jsme, co jsme mohli, Hakane.
Istanbul i tak padl.
Zpočátku jsme hodně trpěli.
Potom jsme se rozešli.
Ztratili se.
Zapomněli jeden na druhého.
Ale nakonec jsme se opět našli.
Byli jsme spaseni, Hakane.
Tys byla taky spasena, Zeynep?
Bude mi to tu chybět.
Smrdělo jsi,
vypadalo jako z hororového filmu, ale...
Ale byli jsme v tobě v bezpečí.
Vezírčin telefon je zapnutý. Mám signál.
Berrin, musíme jít.
Pamatuj, co Hakan řekl. Musíme okamžitě odejít.
Jdeme.
Moment.
Jen vteřinku, prosím.
Bože, Berrin...
Jsi tak tvrdohlavá.
Prý jsme nejsilnější bytosti na světě.
Ale nevíme, kdo z nás je více poznamenaný, více zraněný.
Nevím proč, ani jak jsi ten lektvar uvařil, ale...
Uděláš to znovu.
Zase mě opustíš, že?
Viděl jsem ho, když jsem se probudil.
Pochopil jsem to. Neboj se.
Opustíš mě kvůli dalšímu Ochránci.
Bojíš se.
Víš co? Já se taky bojím.
Mám strach, že vše, co jsem se odvážila udělat, byla lež.
Ale moc jsem si přála mít rodinu,
někoho milovat...
Chci říct...
Nedokážu rozlišit, co jsem viděl, od toho, co jsem četl.
Nevím, co je to láska, jak ji znáš ty.
Stůj!
Stůj! Nehýbej se!
Jdi pryč. Postarám se o sebe sama.
Nehýbej se.
Jsi hluchý? Říkám ti, ať odejdeš. Chceš umřít?
Když odejdu, tak umřeš, ženská.
Nebojíš se?
Idiot.
Idiot. Chci říct...
kdyby to na nás spadlo,
tak by umřel on, ne já.
Ale...
No nic.
Bylo mu to jedno.
Kvůli mně ohrozil svůj vlastní život.
Život je zvláštní.
Něco se stalo a rád bych ti to řekl,
ale ty bys šla za ním a řekla mu to.
Něco jsem viděl a pomyslel si:
"To by se Valeriyi líbilo."
Ale nikde jsi nebyla, protože jsi byla s ním.
- Okhane... - Když ses smála,
smál jsem se taky.
Když jsi byla smutná...
Okhane.
Ty víš, co je láska.
Ale já jsem nikdy...
Já vím.
Je fakt,
že jsi vždy byla při mně, a pak ses najednou vytratila.
Bál jsem se.
- Nechápal jsem, co se děje. - Já taky ne.
Zradu jsem očekávala od kohokoli, jen ne od tebe.
Valeriye, je mi...
Je mi to moc líto.
Všechno.
Skutečně.
Ukaž mi své obočí.
- Protože když se zlobíš... - Tak ho zvedám, ano.
Ať se stane cokoli, buď mou nejbližší přítelkyní, ano?
Zdá se, že historie se neopakuje.
Skutečně.
Kdybych se nevrátil zpátky a nezabil tě, pořád by se toto stalo.
Ty bys ten lektvar i tak připravil,
ale nemohl bys ho použít, protože by ti to nedovolilo svědomí.
A ty...
Co chceš dělat?
Zabít mě?
Já ti odpustím, vezírko.
Dokážeš to taky?
Věrní jsou v pořádku, že?
Nalodili se na loď? Utekli?
Zapomeň na minulost, Hakane.
Počkej tady.
Něco tu nesedí.
- Něco mi tajíš. - Ne, netajím.
Jsme tu jen my dva.
Ne.
Tohle není skutečné. Ve skutečnosti se děje něco zlého.
Tohle vše je jen sen.
Věrní mají problémy.
Ukaž mi to.
Řekl jsem, ukaž mi to!
VRAŤTE NÁSTROJE!
Ne.
To nemůže být pravda.
Měli odtud odjet!
Ale neodjeli. Divíš se?
Ne.
Řekni, že je to lež.
Zeynep!
Do prdele.
Vše jsme si řekli.
Vše.
A chápeme, že minulost má zůstat minulostí.
Společně jsme silnější.
Jako když nás Temnota poslal do Istanbulu poprvé.
Čerpali jsme sílu z toho, že jsme drželi pospolu.
Proto bychom si měli odpustit.
Buďme jako jeden. Držme spolu.
A vládněme Istanbulu společně.
Do prdele.
Berrin?
Do prdele.
Kdo to udělal?
Arife...
Arife!
Sami?
Sami!
Žiješ. Díky Bohu, jsi naživu.
Žiješ.
Co se stalo? Mluv!
Objevili se z ničeho nic...
V mžiku nás povraždili...
Kdo je zabil, Sami? Kdo?
Vezírka.
Do prdele.
Našla nás.
Berrin našla její stopu...
Vysledovala ji na počítači.
Neunavuj se.
Hakane?
Vezírko!
- Drž se zpátky. - Cos to udělal?
Neboj se. Nezabije tě.
Ten příběh takto nekončí.
Jaký příběh? O čem to mluvíš?
Příběh o dvou mužích, kteří zabili nevinnou ženu.
Mám ti ho říct?
Bylo nebylo,
v roce 1459,
mistra Hüsreva něco trápilo. Trápila ho vezírka.
A nemohl se jí zbavit sám,
protože věděl, že ten, kdo se jí dotkne, za to krutě zaplatí.
Ten, kdo se vezírky dotkne, bude proklet.
Proto musí na svou záchranu najít jiný způsob.
- Faysale... - Nevyrušuj mě!
Jednoho dne
zabili nejlepšího kamaráda jednoho vojáka.
A ten muž ho našel.
A co?
Už to začínáš rozpoznávat?
A pak se naivní, nevinná dcera toho chlapa dozví,
že vrahem byla vezírka.
Rychle spěchá za otcem a řekne mu:
"Žena, kterou miluješ, ti zabila tvého přítele."
Vezírka.
O něco později,
přesně tak jako ty dnes,
ten muž bodl vezírku do srdce a zabil ji.
Bylo nebylo, tak nějak to bylo. Nebo tak nějak.
Není to šťastný konec, ale...
Bohužel, tak se to stalo.
Harun...
Zabil ženu, kterou miloval kvůli tvým lžím.
Ano.
Co jiného se mohlo stát? Divíš se snad?
Vezírka zemřela kvůli tobě!
Oko za oko.
Stal ses současným hrdinou staletí starého příběhu, Hakane.
Donutil jsem tě udělat to, co jsem tenkrát donutil udělat Haruna.
Ne.
To bys nedokázal, Faysale.
Protože jsem tvůj plán prokoukl.
Víš...
Na jatkách byla rozbitá zrcadla.
Ne kvůli té potyčce. Tys je rozbil.
Nechtěls, aby to věděla.
A pak je tu Zeynep, zajisté. Vědma.
Umí měnit vzpomínky, protože je vědma.
Proto Sami viděl vezírku a ne tebe.
Kdyby tam byla vezírka,
nikdo by nepřežil, Faysale.
Má pravdu.
Nepřežil.
Běž.
- Neopustím tě. - Běž!
Valeriye, já tě neopustím.
Vyčisti minulost. Připrav mi šťastný konec.
- Nisan! - Valeriye!
Když jsme sem přišli, řeklas, že jeden z nás zemře.
Uvidíme, kdo to bude.
Valeriye!
Kdo jsi? Ještě nikdy jsem tě tu neviděl.
Nevěříš mi, ale zachránil jsem ti život.
Zachránils mě.
Pomoz mi!
Valeriye!
Valeriye?
Valeriye!
Hakane...
Hakane, udělej něco.
Slyšels, co řekla.
Tady šťastná nebude.
Jsou pryč. Umřeli a nic jsem nezmohl.
Nic jsi nemohl dělat, Sami.
Myslím proti Faysalovi.
Nemohl.
Všichni to byli hrdinové.
Až do posledního dechu.
Cože?
Co se stalo?
Nejsi snad vědma? Nevědělas, co se stane?
Měla jsem napilno.
Mělas napilno s velmi úspěšným plánem. Já vím.
Co je to?
Nic podstatného.
Schováváme si suvenýry?
Ne.
Zeynep.
Závodíme s časem a potřebuji tě jako nikdy předtím.
Dobře.
Tak to rychle dokončíme.
Vezírka se obětovala.
Pro tebe.
Pro ty, které milovala.
Teď je řada na tobě, Okhane.
Chceš nápoj smrtelnosti.
Když jí ten nápoj dám v minulosti,
zajistím, že bude žít šťastně s Harunem.
A zachráním Istanbul před tímto.
Dám ti ten recept,
ale stejně je to jedno.
A co tedy není jedno?
Ne "co".
Ale "kdo".
Pracoval jsem na tom lektvaru velmi tvrdě.
Zkoušel jsem vše a nic nefungovalo.
Když jsem to chtěl vzdát, přišla ona.
Ona?
Přinesla mi vše, co jsem potřeboval.
Teprve potom jsem byl schopen ten nápoj dokončit.
Nejde o recept, jde o to, co je v něm.
Přísady, které má jen ona.
Kde tu ženu najdu?
Bydlí v chatrči v lese nedaleko Konstantinopole.