EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Lugna ner dig. - Du...
Kommer du ihåg mig?
- Var är vi? - Lugna ner dig.
Det jag vill är mycket enkelt. Tala om vad som finns i dödlighetstrolldrycken.
Lugna ner dig.
Stanna!
Jag varnade dig. Jag sa ju att du skulle lugna ner dig.
För Guds skull...
Hör på, herr Doktor, det finns värre saker än döden i livet.
Till exempel...
...säg att jag aldrig släpper ut dig härifrån. Jag ser på medan du sjunker.
- Hjälp mig härifrån. - Låt mig få prata klart.
Sedan sjunker du långsamt till botten. Du är borta.
Vad händer? Du dör inte, men du ruttnar där för evigt.
Så, jag frågar dig igen. Hur tillagade du trolldrycken?
Även om man har en massa pengar...
...ett liv som aldrig tar slut...
...en oändlig kärlek, så ändras ingenting.
Inget återbringar kvinnan som jag älskar.
För jag har inte det som krävs för det.
Men det har du.
Du är så desperat att du väckte mig för att lära dig om trolldrycken.
Du vill ha det som finns i mitt huvud.
Du överväger naturligtvis dina alternativ, kollar om du har något att förhandla med.
Men jag ska säga dig en sak.
Tio till femton minuter, max.
Sedan är det slut med dig. Förstår du?
Om du tror att jag hjälper en Odödlig som är en alkemist som du,
innan jag får vad jag vill, så har du jäkligt fel. Så...
...tänker du prata, eller tänker du prata?
Hur hittade du mig? Hur visste du var jag var?
Jag talade om det.
Drycken gjorde Rüya dödlig. Inte ens Beskyddaren kan väcka henne.
Men du kan använda din makt. Du kan återuppliva henne.
Nej, det kan jag inte, Faysal. Jag kan inte bryta naturlagarna.
Vad gör du för nytta om du inte ens klarar av det?
- Sami. - Hakan?
Har det hänt något?
Nej, jag bara... Inget är fel. Allt är okej.
Bättre än okej, faktiskt. Jag ska... erkänna för Berrin idag.
- Grattis, broder. Vad bra. - Tack.
Och du har tagit reda på hur trolldrycken görs...
Har du inte det?
Du kunde inte, va?
Jag ska förklara.
Låt det vara.
Vesiren vet redan var vi är och vad vi vill.
Hon vet även att jag inte fuskar.
Men hon bör även veta att det kommer att stå henne dyrt att bryta vårt avtal.
Varför dödade du honom inte? Han var sårbar.
Prioriteringar, Okhan.
Först så tar jag reda på vilka som är skyldiga, sedan straffar jag dem.
Varsågod. Det var länge sedan. Vi har mycket att prata om.
Hörni. Det finns bara en sak som ni behöver göra nu.
- Kämpa för livet. - Nej.
Båtar har evakuerat folk från hamnen ett tag nu.
De smugglar ut överlevande från Istanbul.
Ni ska borda en av de båtarna idag.
Har du förlorat förståndet? Aldrig.
Även om vi gjorde det... Kvinnor och barn först. Så, Berrin bör...
- Förlåt. - Hörni.
Jag har dolken och skjortan. Jag överlever, men ni...
- Men vi kan dö. - Vänta lite.
Vad passande för dig. Vi åker, och du stannar.
Alla kommer att tro att Hakan Demir, Beskyddaren, räddade Istanbul själv.
Du kan inte överglänsa oss. Inte en chans, Hakan. Vi stannar.
Han bryr sig inte om historien. Han vill bara bli känd.
Ja, med äran som hör till.
Hakan, vi stannar. Vi åker ingenstans.
Okej. Hörni.
Sluta att vara sentimentala. Fortsätt att jobba.
- Har vi några system att hacka? - Hör på.
Ni menar väl, men...
Det finns inget ni kan göra mot De odödliga.
Jag vill inte oroa mig över er. Så, snälla.
Okej.
- Men lova oss. När det här är över... - Jag lovar.
Jag lovar. När det här är över, så möts vi igen.
Okej, nu räcker det. Du har slösat nog med tid. Gå och rädda oss, Beskyddaren.
Vet du var du kan hitta Vesiren och Okhan?
Det finns bara ett ställe att leta på. Det som brukade vara vårt hem.
Du är modig. Det måste jag erkänna, Beskyddaren.
Ditt jobb var att döda De odödliga, men du har väckt en med flit.
Men du kunde visst inte hålla kvar honom?
Var är du, Zeynep?
Följ min röst. Lite närmare.
Varmare. Ännu varmare.
Du måste ha pratat med Vesiren om du vet om det här.
Var är hon?
Jag har inte pratat med någon. Jag har inte sett Vesiren sedan igår.
Hur vet du om det i så fall, Zeynep?
Oraklet har dött, Hakan. Jag är det nya Oraklet.
Jag förstår inte varför du tog hit mig. Låt oss ha kul med de nya Odödliga.
Vadå, saknade du mig inte?
- Lägg av nu. Det är klart att jag gjorde. - Jag är inte så säker på det.
Välkommen.
- Sluta, Okhan. - Han dödade mig.
Sluta, sa jag.
Först en Odödlig, sedan Oraklet.
Jag hänger inte med.
Jag valde inte det här. Jag försöker bara överleva.
Allt det som du gjorde som Odödlig då, Zeynep? Aylin.
Burak. Mig, om du kunde!
Valde du inte att göra de sakerna? Var det också bara för att överleva?
Prata!
Om du är Oraklet,
om det finns minsta lilla godhet i dig, tala om det i såfall. Var är Vesiren?
- Var är Okhan? - Det är meningslöst att leta efter Okhan.
- Vad menar du? - Det betyder att jag kan se.
- Stanna där. - Du kan inte rädda Istanbul.
Vad du än gör, vilken dörr du än knackar på,
vilken väg du än väljer, så kommer Istanbul att förgöras.
Nej. Jag tillåter inte det.
Du kan bara se möjligheterna. Det måste finnas andra möjligheter.
Det finns ingen annan möjlighet, Hakan. Tro mig.
Vad gör du?
Men vi kan rädda något annat.
Vi ska prata.
I timmar, i dagar, om det behövs. Tills alla hemligheter kommer fram.
Du tillagade odödlighetstrolldrycken åt mig.
Nu vill jag... att du berättar.
Det är ett farligt samtalsämne.
Jaså? Jag tvivlar på att det är farligare än trolldrycken.
- Låt oss inte gå in på det. - Varför inte?
Skulle vi gräla? Skulle vi döda varandra?
Någon av oss kanske dör idag.
Men den verkliga frågan är, vem av oss kommer det att bli?
Oss? Det har inte funnits något "oss" på länge!
- Vet du varför? - Kanske för att du inte har något hjärta?
Eller så känner jag av mitt hjärta mest?
Jag ville inte att du skulle dö. Det fanns en profetia.
"Du skall bringa din älskare döden."
Jag dödade dig själv för att återge makten till de magiska föremålen.
Är det därför? Är det därför som vi är här, Zeynep?
Är det på grund av en gammal profetia som förstörde våra liv?
Snacka inte skit. Allt det där ligger i det förflutna!
Jag har andra saker att ta itu med.
Jag kanske inte kunde rädda dig, men jag har en hel stad att rädda.
Om du inte talar om var Okhan är... Vad gör du?
- Var är vi? Vart förde du mig? - Till svaren på alla dina frågor.
Zeynep, jag bryr mig inte om svaren. Ta mig härifrån! Jag måste tillbaka.
Nej, Hakan. Först så måste du stanna upp och se dig om. Titta noga.
För det här är framtiden.
- Mamma! Pappa! - Mamma!
Du ville verkligen återvända, va?
Du gick omedelbart till Rüyas grav, men vad hände?
Vilken överraskning! Rüya är fortfarande död.
Din jävel!
Jag glömde visst att berätta.
Jag gjorde en till dos och gömde den innan du dödade mig.
Vi var sju stycken. Bara sju. Var det så svårt att vara lojal?
- Varför skrattar du? - Det låter lite ironiskt.
Att vara "lojal". Själv då?
- Var det så svårt att vara lojal? - Bara du har rätt, va?
Se på dig själv först. Du är den största förrädaren av alla.
- Vad menar du? - Allt började med dig. Med ditt svek.
Du förälskade dig i en dödlig! Du glömde bort vad vi kämpade för.
Skulle inte vi ta över hela riket? Först vesirerna, sedan sultanen?
- Vi skulle äga dem. Det var din plan. - Vänta lite. Er plan att döda mig, då?
Vems idé var det? Det var du. Det syns på långa vägar.
Berätta, hur bestämde ni er?
Funderade ni ens på saken? Jag vet inte, tvekade du?
Du då? Min bästa vän.
- Tvekade du? Gick du med på det genast? - Du ifrågasätter känslor.
Inse att det inte har med känslor att göra.
Det handlar om majoritet. Vi var tre. Du var en.
Då tar jag majoriteten och avrättar dig idag.
-Öga för öga. Jag gör ingenting. - Du är verkligen ett svin.
Du är som en kackerlacka, Faysal. Det är så lätt för dig att kringgå allt.
Men rädslan för döden... är en helt annan sak.
Jag ser inget annat än den rädslan när jag ser in i dina ögon. Säg mig,
använde du Harun för att döda mig?
Inse det här. Du dödades av din älskare.
Din älskare dödade dig.
Du var så förälskad att du inte insåg någonting.
- Du har heller inte insett något. - Insett vad?
Lastbilen som dödade Rüya.
- Nej... - Jo.
Det var jag som körde den. Jag dödade Rüya för att få ha dig vid min sida.
Jag vet. Du känner dig illa till mods. Du vill härifrån.
Men du måste stanna och titta. Se det för vad det är, Hakan. Snälla.
Efter alla katastrofer, all död, är det här verkligen framtiden?
Vi gjorde vårt bästa, Hakan. Istanbul föll ändå.
Vi led svårt i början. Sedan gled vi isär.
Vi gick vilse. Vi glömde bort varandra.
Men sedan fann vi varandra igen. Vi räddades, Hakan.
Räddades du med, Zeynep?
Jag kommer att sakna det här stället. Du stank,
du såg ut som en skräckfilm, men... Du höll oss trygga.
Vesirens telefon är på. Det finns en signal.
Berrin, vi måste gå.
Kom ihåg vad Hakan sa. Vi måste gå genast. Kom nu.
- En sekund. En sekund bara. - Herregud, Berrin...
Du är så envis.
Vi ska vara de starkaste varelserna i världen.
Men vi kan inte se vem av oss som är mera bruten, mera skadad.
Jag vet inte varför eller hur du tillagade...
Du kommer att göra det igen. Du kommer att lämna mig igen, eller hur?
Jag såg honom när jag vaknade. Jag förstod. Oroa dig inte.
Du kommer att lämna mig för en annan Beskyddare.
Du är rädd.
Vet du vad? Jag är också rädd.
Jag är faktiskt jätterädd för att allt jag vågade göra var en lögn.
Men jag ville verkligen ha en familj, ha någon att älska...
Jag menar... Jag vet inget förutom det som jag har sett och läst.
Jag vet inte vad kärlek är, som du gör.
Stopp!
Stopp! Rör dig inte!
- Försvinn. Jag kan ta hand om mig själv. - Rör dig inte.
Är du döv? Gå, säger jag. Vill du dö?
Om jag går härifrån, så dör du, kvinna. Är du inte rädd?
Idiot.
Idiot. Jag menar... Om den där saken hade fallit på oss,
så hade han dött, inte jag. Men...
Hur som helst... Han brydde sig inte. Han riskerade livet för min skull.
Livet är så konstigt. När något hände, så ville jag berätta det för dig,
men du gick till honom.
Jag såg något och tänkte: "Valeriya skulle älska det här."
Men jag kunde inte hitta dig, för du var med honom.
- Okhan... - När du skrattade, så skrattade jag.
När du var ledsen...
Okhan. Du vet visst vad kärlek är.
- Men jag... - Jag vet.
Jag menar, du fanns alltid vid min sida, sedan försvann du helt plötsligt.
Jag var rädd.
- Jag förstod inte vad som hände. - Inte jag heller.
Jag förväntade mig svek, men av dig?
Valeriya, jag...
Jag är så ledsen. För allt.
Verkligen.
Får jag se dina ögonbryn.
- För när du är arg... - Så höjer jag på dem, ja.
Vad som än händer, var min bästa vän, okej?
Historien upprepar sig, verkar det som.
Verkligen.
Om jag inte hade dödat dig, så skulle det här hända ändå.
Du skulle tillaga trolldrycken,
men ditt samvete skulle inte låta dig använda den.
- Och du... - Vad tänker du göra?
- Döda mig? - Jag tänker förlåta dig, Vesiren.
Kan du göra detsamma?
De lojala är väl okej?
Tog de sig ombord på båten? Kom de undan?
- Glöm bort det förflutna. Stanna här. - Det är något som inte stämmer.
- Det är något som du inte berättar. - Nej. Det är bara du och jag nu.
Nej. Det här är inte verkligt. Onda saker händer i verkligheten.
Allt det här är en dröm.
De lojala har problem. Visa mig.
Visa mig, sa jag!
VERKTYG!
Nej. Det får inte vara sant.
- De skulle ju åka härifrån! - Det gjorde de inte. Är du förvånad?
Nej. Säg att det är en lögn. Zeynep!
Helvete.
Allt har kommit fram nu.
Allt.
Och jag tror att vi förstod att det som är gjort är gjort.
Vi är starka tillsammans.
Som första gången som mörkret sände oss till Istanbul.
Vår styrka kommer av att vara tillsammans.
Därför så borde vi förlåta varandra.
Låt oss vara enade. Låt oss vara tillsammans.
Och låt oss härska över Istanbul tillsammans.
Helvete.
Berrin?
Helvete. Vem gjorde det här?
Arif... Arif!
Sami? Sami!
Du lever. Tack gode Gud, du lever.
Du lever. Vad hände? Berätta!
Helt plötsligt... De slaktade oss på ett ögonblick...
- Vem dödade dem, Sami? Vem? - Vesiren.
Helvete.
Hon hittade oss.
Berrin fann hennes spår...
- Hon spårade henne på datorn. - Trötta inte ut dig själv.
Hakan?
Vesiren!
- Stopp. - Vad gjorde du?
Oroa dig inte. Han dödar dig inte. För historien slutar inte så.
Vilken historia?
Historien om två män som mördade en oskyldig kvinna.
Ska jag berätta?
För länge sedan, år 1459,
så är Mäster Hüsrev bekymrad över något som heter Vesiren.
Och han har inte lyckats göra sig av med det själv,
för han vet att den som rör henne får sona för det.
Den som rör vid Vesiren förbannas.
Därför så måste han finna ett annat sätt att rädda sig själv på.
- Faysal... - Avbryt inte!
Och en dag, så dödas den här akindjins bästa vän.
Och den här mannen hittar honom.
Nå? Börjar det låta bekant nu?
Och sedan får den här mannens naiva, oskyldiga dotter reda på
att Vesiren var mördaren. Hon går genast till sin far och säger:
"Kvinnan som du älskar dödade din bästa vän."
Vesiren.
En stund senare, precis som du gjorde idag,
så hugger mannen Vesiren i hjärtat och dödar henne.
En gång i tiden så gick historien så. Eller något i den stilen.
Den slutar inte väl, men... Tyvärr så gick det till på det viset.
Harun... Han dödade kvinnan som han älskade på grund av dina lögner.
Ja. Vad skulle annars ha hänt? Är du förvånad?
- Vesiren dog på grund av dig! -Öga för öga.
Du har blivit den nya hjälten i en århundraden gammal saga, Hakan.
Jag fick dig att göra det som Harun gjorde tidigare.
Nej. Du lyckades inte göra det, Faysal.
För jag hade listat ut din plan.
Du förstår... Speglarna var trasiga på slakthuset.
Du hade sönder dem. Du ville inte att hon skulle veta.
Sedan så har vi Zeynep, så klart. Oraklet. Hon kan ändra på minnen.
Därför så såg Sami Vesiren istället för dig.
Om Vesiren hade varit där så hade ingen överlevt, Faysal.
Han har rätt.
Det hade de inte.
Gå.
- Inte utan dig. - Gå!
Jag kan inte lämna dig!
Red upp det förflutna. Ge mig ett lyckligt slut.
- Nisan! - Valeriya!
Du sa att en av oss skulle dö idag när vi kom hit.
Låt oss se vem det blir.
Valeriya!
Vem är du? Jag har aldrig sett dig här förut.
Du trodde mig inte, men jag räddade ditt liv.
Du räddade mig.
Hjälp mig!
Valeriya!
Valeriya? Valeriya.
Valeriya!
Hakan... Hakan, gör något.
Du hörde vad hon sa. Det är inte här som hon blir lycklig.
De dog, och jag kunde inget göra.
Du kunde inte ha gjort något, Sami. Mot Faysal, menar jag.
Det kunde du inte. De var alla mina hjältar.
In i det sista.
Vad?
Vad hände?
Är inte du Oraklet? Såg du inte det här?
Jag var lite upptagen.
Du var upptagen med en lyckad plan. Jag vet.
- Vad är det där? - Inget viktigt.
- Samlar vi på souvenirer? - Nej.
Zeynep. Det är en kamp mot klockan och jag behöver dig mer än någonsin.
Okej.
Då avslutar vi det här så fort vi kan.
Vesiren offrade sig själv.
För er skull. För dem hon älskade.
Det är din tur nu, Okhan.
Du vill ha dödlighetstrolldrycken.
Om hon får trolldrycken i det förflutna, så kan de leva lyckligt med Harun.
Och jag kan rädda Istanbul.
Om jag ger dig receptet, men det spelar ingen roll.
- Vad spelar roll, då? - Det är inte "vad", utan "vem".
Jag jobbade hårt för att brygga trolldrycken, men inget funkade.
- Jag var på väg att ge upp, när hon kom. - Hon?
Hon tog med sig det som jag behövde. Då kunde jag tillaga trolldrycken.
Som sagt, det är inte receptet, utan vad som finns däri.
Ingredienserna som bara hon har.
Var kan jag hitta kvinnan?
Hon bor i en hydda i skogen utanför Konstantinopel.