‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎- Calmează-te. ‎- Tu...
‎Mă mai ții minte?
‎- Unde suntem? ‎- Calmează-te.
‎Ce vreau de la tine e simplu.
‎O să-mi spui ce conține elixirul morții.
‎Calmează-te.
‎Nu!
‎Te-am avertizat totuși.
‎Ți-am zis să te calmezi.
‎Doamne, Doamne...
‎Ascultă, dle Vraci,
‎în viață sunt lucruri ‎mai rele decât moartea.
‎De exemplu...
‎să zicem că nu te scot de acolo.
‎Stau aici și mă distrez ‎văzând cum te afunzi.
‎Scoate-mă de aici.
‎Te rog, ai răbdare. Încerc să spun ceva.
‎Apoi, lent, te scufunzi de tot.
‎Dispari.
‎Ce se va întâmpla?
‎N-o să mori,
‎ci o să putrezești acolo veșnic.
‎Așa că te mai întreb o dată.
‎Cum ai făcut elixirul?
‎Chiar dacă ai o avere...
‎o viață fără moarte...
‎o iubire care mută munții din loc, ‎nu se schimbă nimic.
‎Nimic n-o aduce înapoi ‎pe femeia pe care o iubesc.
‎Fiindcă nu am ce trebuie ‎ca s-o aduc înapoi.
‎Dar tu ai.
‎Ești disperat.
‎Atât de disperat, că m-ai trezit ‎ca să afli ce conține elixirul.
‎Tânjești după ce e în mintea mea.
‎E firesc să-ți cântărești opțiunile,
‎să vezi dacă poți obține ceva.
‎Dar lasă-mă să-ți spun asta.
‎Zece sau 15 minute, cel mult.
‎Apoi ești terminat.
‎Vezi?
‎Dacă-ți închipui că o să ajut ‎un nemuritor alchimist ca tine,
‎înainte să obțin ce vreau, ‎te înșeli amarnic.
‎Așadar...
‎o să vorbești
‎sau o să vorbești?
‎Cum m-ai găsit?
‎Cum ai știut unde sunt?
‎I-am spus eu.
‎Elixirul a făcut-o muritoare pe Rüya. ‎Nici Protectorul n-o poate trezi.
‎Dar tu îți poți folosi puterea. ‎Poți s-o aduci înapoi.
‎Nu pot, Faysal.
‎Nu pot învia pe nimeni. ‎Nu pot încălca legile naturii.
‎La ce bun faci umbră pământului, ‎dacă nici atât nu poți face?
‎- Sami. ‎- Hakan?
‎S-a întâmplat ceva?
‎Nu, doar... Nu-i nimic. Totul e bine.
‎Mai mult decât bine. Am de gând să...
‎îi spun lui Berrin azi.
‎- Felicitări, frate. Mă bucur. ‎- Mulțam.
‎Acum, că ai aflat cum să faci elixirul...
‎N-ai aflat?
‎N-ai reușit, nu?
‎O să vă explic tot.
‎Las-o.
‎Vizirul știe oricum ‎unde suntem și ce vrem.
‎Mai știe că eu nu mă joc și nu trișez.
‎Dar ar mai trebui să știe...
‎că va plăti scump ‎încălcarea târgului nostru.
‎De ce nu l-ai omorât?
‎Era vulnerabil. Puteai să-l lichidezi.
‎Priorități, Okhan.
‎Întâi o să aflu cine e vinovat și cine nu, ‎apoi o să-i pedepsesc.
‎După tine.
‎Au trecut secole. Avem mult de vorbit.
‎Băieți!
‎Un singur lucru trebuie ‎să faceți de acum încolo.
‎Să luptăm cu prețul vieții.
‎Nu.
‎În port sunt de ceva timp ‎vase care evacuează oameni.
‎Scot pe ascuns supraviețuitorii din oraș.
‎O să urcați pe un astfel de vas azi.
‎Ți-ai pierdut mințile? Nici vorbă.
‎Chiar dacă am face-o... ‎Întâi femeile și copiii.
‎Deci Berrin ar trebui...
‎Scuze.
‎Uitați.
‎Eu am pumnalul și cămașa.
‎O să scap viu, dar voi...
‎Dar noi am putea muri.
‎Stai puțin.
‎Ce convenabil pentru tine! ‎Noi plecăm și tu rămâi.
‎Toată lumea o să creadă
‎că Hakan Demir, Protectorul, ‎a salvat Istanbulul singur.
‎Nu se poate să ne pui în umbră.
‎Nici vorbă, Hakan. Rămânem.
‎Da, nu-l interesează istoria. ‎Vrea doar faimă.
‎Sigur, și gloria care vine cu ea.
‎Hakan, rămânem.
‎Nu plecăm nicăieri.
‎Bine. Haideți, băieți!
‎Lăsați sentimentalismele. ‎Toată lumea la treabă.
‎- Avem vreun server de spart? ‎- Ascultați.
‎Știu că aveți intenții bune, dar...
‎Nu aveți ce face împotriva Nemuritorilor.
‎Nu vreau să stau cu grijă.
‎Așa că vă rog...
‎Bine.
‎Dar trebuie să ne promiți...
‎- Când se termină... ‎- Promit.
‎Promit. Când se termină...
‎o să ne reîntâlnim.
‎Ajunge.
‎Hai! Am pierdut destul timp. ‎Du-te și salvează-ne, Protectorule.
‎Știi unde i-ai putea găsi ‎pe Vizir și pe Okhan?
‎Pot căuta într-un sigur loc.
‎Cel care a fost casa noastră.
‎Trebuie să recunosc, ești viteaz, ‎Protectorule.
‎Treaba ta era să omori nemuritorii,
‎dar tu ai trezit unul cu bună-știință.
‎Dar nu l-ai putut ține mult captiv, așa-i?
‎Unde ești, Zeynep?
‎Ia-te după vocea mea.
‎Mai aproape.
‎Cald.
‎Și mai cald.
‎Dacă știi asta, ‎trebuie să fi vorbit cu Vizirul.
‎Unde e?
‎N-am vorbit cu nimeni.
‎N-am văzut-o de ieri.
‎Atunci de unde știi, Zeynep?
‎Oracolul a murit, Hakan.
‎Eu sunt noul Oracol.
‎Nu înțeleg de ce m-ai adus aici.
‎Hai să ne distrăm cu noii nemuritori!
‎De ce? Nu ți-a fost dor de mine?
‎Ei, hai!
‎Sigur că mi-a fost.
‎Nu se vede.
‎Bine ai venit.
‎- Okhan, stai. ‎- El m-a ucis. O să plătească.
‎Am zis să stai.
‎Întâi nemuritoare,
‎apoi Oracol.
‎Nu țin pasul cu tine.
‎N-a fost alegerea mea.
‎Eu încerc doar să scap cu viață.
‎Și ce ai făcut când erai nemuritoare?
‎Aylin.
‎Burak.
‎Eu, dacă reușeai!
‎Astea n-au fost alegerea ta?
‎Au fost tot ca să scapi cu viață?
‎Vorbește!
‎Dacă ești Oracolul,
‎dacă ai o fărâmă de bine în tine, ‎spune-mi.
‎Unde e Vizirul?
‎Unde e Okhan?
‎Degeaba îl cauți pe Okhan.
‎Ce vrei să spui?
‎Spun că văd.
‎Stai acolo.
‎Nu poți salva Istanbulul.
‎Orice ai face,
‎la orice ușă ai bate,
‎orice cale ai alege,
‎Istanbulul va fi distrus.
‎Nu.
‎N-o să îngădui așa ceva.
‎Tu vezi doar posibilități.
‎Trebuie să mai fie alta.
‎Nu există altă posibilitate, Hakan. ‎Crede-mă.
‎Ce faci?
‎Dar putem salva altceva.
‎O să stăm de vorbă.
‎Ore, zile dacă trebuie.
‎Până ies la iveală ‎toate secretele dintre noi.
‎Știu că ai făcut elixirul morții ‎pentru mine.
‎Acum...
‎spuneți-mi.
‎E un subiect periculos. Ai grijă.
‎Da? Nu cred că e mai periculos ‎decât o doză din elixirul tău.
‎- Să nu insistăm. ‎- De ce? Ce s-ar întâmpla?
‎Ne-am certa?
‎Ne-am omorî unii pe alții?
‎Poate că unul dintre noi va muri azi.
‎Dar întrebarea e:
‎cine va fi?
‎„Noi”?
‎Nu mai există „noi” de mult timp!
‎Știi de ce?
‎Nu știu. Poate fiindcă n-ai inimă?
‎Poate fiindcă inima mea simte mai mult?
‎Fiindcă nu voiam să mori.
‎A existat o profeție.
‎„O să aduci moartea celui iubit.”
‎Te-am omorât cu mâinile mele ‎ca să readuc puterea obiectelor-talisman.
‎Asta e?
‎De asta suntem aici, Zeynep?
‎Suntem aici fiindcă o profeție veche ‎ne-a dat distrus viața?
‎Destul cu vrăjeala. ‎Toate astea sunt în trecut!
‎Am alte lucruri de rezolvat.
‎N-am reușit să te salvez pe tine, ‎dar am un întreg oraș de salvat!
‎Dacă nu-mi spui unde e Okhan...
‎Ce faci?
‎Unde suntem?
‎Unde m-ai adus?
‎Acolo unde sunt răspunsurile.
‎Zeynep, nu-mi pasă de răspunsuri.
‎Scoate-mă de aici! Trebuie să mă întorc.
‎Nu, Hakan. Întâi trebuie ‎să te oprești și să te uiți.
‎Uită-te bine.
‎Fiindcă ăsta-i viitorul.
‎- Mami! Tati! ‎- Mami!
‎Te-ai întors foarte încântat, nu?
‎Te-ai dus imediat la mormântul lui Rüya, ‎dar ce-i asta?
‎Ce surpriză!
‎Rüya e tot moartă.
‎Canalie!
‎Cred că am uitat să-ți spun.
‎Făcusem și ascunsesem altă doză ‎înainte să mă omori.
‎Am fost șapte.
‎Doar șapte. ‎Era atât de greu să rămâi loial?
‎De ce râzi?
‎E puțin ironic.
‎Să rămâi „loial”.
‎Dar tu?
‎Era atât de greu să rămâi loial?
‎Tu ești singura fără pată, nu?
‎Uită-te în oglindă întâi.
‎Ești cea mai mare trădătoare dintre noi.
‎- Ce vrei să spui? ‎- Totul a început cu tine.
‎Cu trădarea ta.
‎Te-ai îndrăgostit de un muritor!
‎Ai uitat de misiunea noastră.
‎Nu trebuia să uzurpăm întregul imperiu?
‎Întâi vizirii, apoi sultanul.
‎Să-i controlăm. Era planul tău.
‎Stai puțin. ‎Dar planul vostru de a mă omorî?
‎A cui a fost ideea?
‎Trebuie să fi fost a ta. ‎E exact stilul tău.
‎Ziceți, cum ați luat decizia?
‎Ați stat pe gânduri măcar? ‎Nu știu, ați ezitat?
‎Și tu?
‎Cel mai bun prieten al meu.
‎Ai ezitat? Ai fost de acord pe loc?
‎Tot sentimentele te interesează.
‎Bagă-ți în cap. ‎Sentimentele n-au niciun amestec.
‎E vorba de majoritate. ‎Noi eram trei. Tu erai una.
‎Atunci strâng majoritatea de partea mea ‎și te execut azi. Ce zici?
‎Ochi pentru ochi. Eu n-o să mișc un deget.
‎Tu chiar ești o canalie.
‎Ești exact ca un gândac, Faysal.
‎Scapi cu ușurință de toate.
‎Dar teama de moarte...
‎asta-i altceva.
‎Nu văd decât teama asta ‎când mă uit în ochii tăi.
‎Acum spune-mi,
‎te-ai folosit de Harun ca să mă omori?
‎Să-ți intre în cap. ‎Ai fost omorâtă de iubitul tău.
‎Iubitul tău te-a omorât.
‎Erai atât de prinsă, ‎că n-ai înțeles nimic.
‎Nici tu n-ai înțeles.
‎Ce să înțeleg?
‎Camionul care a ucis-o pe Rüya.
‎Nu...
‎Ba da.
‎Eu eram la volan.
‎Am ucis-o ca să treci de partea mea.
‎Știu.
‎N-ai tihnă. Vrei să pleci.
‎Dar trebuie să rămâi și să vezi.
‎Să vezi lucrurile cum sunt. Te rog.
‎După toate dezastrele,
‎toate morțile, chiar așa e viitorul?
‎Am făcut tot ce am putut, Hakan.
‎Dar Istanbulul tot a căzut.
‎Am suferit mult la început.
‎Ne-am îndepărtat.
‎Ne-am pierdut.
‎Am uitat unul de altul.
‎Dar ne-am regăsit.
‎Am fost salvați, Hakan.
‎Și tu ai fost salvată, Zeynep?
‎Îmi va lipsi locul ăsta.
‎Ești nasol,
‎arăți ca decorul unui film de groază...
‎Dar ne-ai protejat.
‎Telefonul Vizirului e pornit. Are semnal.
‎Berrin, trebuie să mergem.
‎Amintește-ți ce a zis Hakan. ‎Trebuie să plecăm imediat.
‎Hai!
‎O clipă.
‎Doar o clipă, vă rog.
‎Doamne, Berrin...
‎Încăpățânată mai ești.
‎Ar trebui să fim ‎cele mai puternice ființe din lume.
‎Dar nu știu care dintre noi ‎e mai defect, mai rănit.
‎Nu știu de ce sau cum ‎ai făcut elixirul, dar...
‎O s-o faci iar.
‎O să mă părăsești iar, nu?
‎L-am văzut când m-am trezit.
‎Am înțeles. Nu-ți face griji.
‎O să mă părăsești iar, ‎pentru alt Protector.
‎Ți-e teamă.
‎Știi ceva? Și mie mi-e teamă.
‎Mi-e tare teamă că tot ce am îndrăznit ‎să fac a fost o minciună.
‎Dar mi-am dorit mult să am o familie,
‎să am pe cine iubi...
‎Păi...
‎Nu știu decât ce am văzut, ce am citit.
‎Nu știu ce e iubirea așa cum știi tu.
‎Stai!
‎Stai! Nu te clinti din loc!
‎Pleacă. Am grijă de mine singură.
‎Nu te clinti.
‎Ești surd? Îți zic să pleci. Vrei să mori?
‎Dacă plec, tu o să mori, femeie.
‎Nu ți-e frică?
‎Prostul!
‎Prostul! Adică...
‎Dacă ar fi căzut pe noi chestia aia,
‎el ar fi murit, nu eu.
‎Dar...
‎Chiar și așa...
‎Nu i-a păsat.
‎Și-a riscat viața pentru mine.
‎Viața-i tare ciudată.
‎Se întâmpla ceva ‎și eu voiam să-ți spun ție,
‎dat tu te duceai și-i spuneai lui.
‎Vedeam ceva și mă gândeam:
‎„Valeriyei i-ar plăcea asta.”
‎Dar tu nu erai de găsit, ‎fiindcă erai cu el.
‎- Okhan... ‎- Când râdeai,
‎râdeam și eu.
‎Când erai tristă...
‎Okhan.
‎Ba știi ce e iubirea.
‎Dar niciodată n-am...
‎Știu.
‎Vreau să spun,
‎erai mereu lângă mine, ‎apoi ai dispărut brusc.
‎M-am speriat.
‎- N-am înțeles ce se întâmpla. ‎- Nici eu.
‎Mă așteptam să mă trădeze oricine, dar tu?
‎Valeriya, îmi...
‎Îmi pare foarte rău.
‎Pentru tot.
‎Sincer.
‎Arată-mi sprâncenele.
‎- Fiindcă dacă ești supărată... ‎- Le ridic, da.
‎Orice-ar fi, ‎rămâi cea mai bun prietenă a mea, da?
‎Istoria chiar se repetă, se pare.
‎Serios.
‎Dacă nu mă întorceam la timp să te omor, ‎tot s-ar fi întâmplat asta.
‎Tu ai fi făcut elixirul,
‎dar nu l-ai fi putut folosi, ‎nu te-ar fi lăsat conștiința.
‎Cât despre tine...
‎Ce o să faci?
‎O să mă omori?
‎O să te iert, Vizirule.
‎Tu o să poți s-o faci?
‎Loialii sunt bine, da?
‎Au urcat pe vas? Au fugit?
‎Uită trecutul, Hakan.
‎Rămâi aici.
‎Se întâmplă ceva.
‎- Îmi ascunzi ceva. ‎- Ba nu.
‎Acum suntem doar tu și cu mine.
‎Nu.
‎Nu e real. ‎În realitate se întâmplă lucruri rele.
‎Asta e o amăgire.
‎Loialii au necazuri.
‎Arată-mi.
‎Am zis să-mi arăți!
‎PUNE SCULELE LA LOC!
‎Nu.
‎Nu se poate.
‎Trebuiau să plece de aici!
‎Dar n-au plecat. Ești surprins?
‎Nu.
‎Zi-mi că e minciună.
‎Zeynep!
‎Fir-ar să fie!
‎Am dat totul pe față.
‎Totul.
‎Și am înțeles, cred, că trecutul e trecut.
‎Suntem puternici împreună.
‎Ca prima oară ‎când Întunericul ne-a trimis la Istanbul.
‎Ne tragem puterea ‎din faptul că suntem împreună.
‎De asta ar trebui să ne iertăm.
‎Să fim toți unul. Să fim împreună.
‎Și să conducem Istanbulul împreună.
‎Fir-ar să fie!
‎Berrin?
‎Fir-ar să fie!
‎Cine a făcut asta?
‎Arif...
‎Arif!
‎Sami?
‎Sami!
‎Trăiești. Slavă Domnului că trăiești!
‎Trăiești.
‎Ce s-a întâmplat? Spune-mi!
‎A apărut din senin...
‎Ne-a măcelărit într-o clipă...
‎Cine i-a ucis, Sami? Cine?
‎Vizirul.
‎Fir-ar să fie!
‎Ne-a găsit.
‎Berrin i-a dat de urmă...
‎A localizat-o pe computer.
‎Păstrează-ți puterile!
‎Hakan?
‎Vizirul!
‎- Nu te apropia. ‎- Ce ai făcut?
‎Nicio grijă. N-o să te omoare.
‎Fiindcă povestea nu se încheie așa.
‎Ce poveste? Despre ce vorbești?
‎Povestea a doi bărbați ‎care au ucis o femeie nevinovată.
‎Oare să-ți spun?
‎A fost odată ca niciodată,
‎în anul 1459.
‎Maestrul Hüsrev are o nemulțumire ‎și aceea e Vizirul.
‎N-a putut să scape singur de ea,
‎fiindcă știe că oricine se atinge de ea ‎va plăti prețul.
‎Oricine se atinge de Vizir ‎va fi blestemat.
‎De asta trebuie să găsească ‎altă cale ca să se salveze.
‎- Faysal... ‎- Nu mă întrerupe!
‎Și într-o zi,
‎cel mai bun prieten ‎al unui anume achingiu e ucis.
‎Și el îl găsește.
‎Deci?
‎Începe să sune cunoscut?
‎Și apoi fiica nevinovată și naivă ‎a acestui om află
‎că Vizirul a fost ucigașul.
‎Se duce îndată la tatăl ei și-i zice:
‎„Femeia pe care o iubești ți-a ucis ‎cel mai bun prieten”.
‎Vizirul.
‎După un timp,
‎exact cum ai făcut tu azi,
‎acest om înjunghie Vizirul mortal ‎în inimă.
‎Așa a decurs povestea cândva. Sau cam așa.
‎Nu se termină bine, dar...
‎Din păcate, asta s-a întâmplat.
‎Harun...
‎A ucis-o pe femeia iubită ‎din cauza minciunilor tale.
‎Da.
‎Ce altceva se putea întâmpla? ‎Ești surprins?
‎Vizirul a murit din cauza ta!
‎Ochi pentru ochi.
‎Ai devenit eroul actual al unei povești ‎vechi de secole, Hakan.
‎Te-am determinat să faci ‎ceea ce l-am determinat și pe Harun.
‎Nu.
‎N-ai reușit, Faysal.
‎Fiindcă ți-am înțeles planul.
‎Vezi tu...
‎Oglinzile erau sparte la abator.
‎Și nu din cauza luptei. Tu le-ai spart.
‎Fiindcă nu voiai ca ea să știe.
‎Apoi mai e Zeynep, desigur. Oracolul.
‎Poate modifica amintiri, fiindcă e Oracol.
‎De asta Sami a văzut Vizirul, ‎și nu pe tine.
‎Dacă Vizirul era acolo,
‎nu scăpa nimeni, Faysal.
‎Are dreptate.
‎Nu scăpau.
‎Pleacă.
‎- Nu te pot lăsa. ‎- Pleacă!
‎Valeriya, nu te pot lăsa!
‎Repară trecutul. Dă-mi un final fericit.
‎- Nisan! ‎- Valeriya!
‎Când am venit, ai zis ‎că unul dintre noi va muri azi.
‎Să vedem care.
‎Valeriya!
‎Cine ești? Nu te-am mai văzut pe aici.
‎Nu m-ai crezut, dar ți-am salvat viața.
‎M-ai salvat.
‎Ajută-mă!
‎Valeriya!
‎Valeriya?
‎Valeriya.
‎Valeriya!
‎Hakan...
‎Hakan, fă ceva.
‎Ai auzit ce a spus.
‎Nu aici va fi fericită.
‎S-au dus. ‎Au murit și n-am putut face nimic.
‎N-ai fi avut ce să faci, Sami.
‎Împotriva lui Faysal.
‎N-ai fi avut.
‎Au fost niște eroi.
‎Până la ultima suflare.
‎Ce?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu ești Oracolul? ‎N-ai văzut ce s-a întâmplat?
‎Am fost puțin ocupată.
‎Ai fost ocupată ‎cu un plan de succes. Știu.
‎Ce-i aia?
‎Nimic important.
‎Păstrăm suvenire?
‎Nu.
‎Zeynep.
‎Acum suntem contra cronometru ‎și am nevoie de tine mai mult ca oricând.
‎Bine.
‎Să terminăm cât mai repede cu asta.
‎Vizirul și-a sacrificat viața.
‎Pentru tine.
‎Pentru cei la care ținea.
‎E rândul tău, Okhan.
‎Vrei elixirul morții.
‎Dacă pot să i-l dau în trecut,
‎pot să am grijă ‎să trăiască fericită cu Harun.
‎Și pot salva Istanbulul de toate astea.
‎O să-ți dau formula,
‎dar nu contează.
‎Ce contează, atunci?
‎Nu „ce”,
‎ci „cine”.
‎M-am străduit să prepar elixirul.
‎Am încercat tot soiul de lucruri, ‎dar nimic nu mergea.
‎Când voiam să renunț, a venit ea.
‎Ea?
‎Mi-a adus tot ce îmi trebuia.
‎Abia atunci am putut prepara elixirul.
‎Cum am zis, nu e vorba de formulă, ‎ci de ceea ce conține.
‎Ingrediente pe care le are numai ea.
‎Unde o găsesc pe femeia asta?
‎Trăiește într-o colibă în pădure, ‎lângă Constantinopol.