‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫תירגע.‬ ‫-אתה...‬
‫זוכר אותי?‬
‫איפה אנחנו?‬ ‫-תירגע.‬
‫אני רוצה ממך משהו פשוט מאוד.‬
‫אתה תגיד לי מה המרכיבים של שיקוי התמותה.‬
‫תירגע.‬
‫היי, לא!‬
‫לא הזהרתי אותך?‬
‫אמרתי לך להירגע.‬
‫בשם אלוהים...‬
‫תקשיב, מר דוקטור,‬
‫יש בחיים דברים גרועים יותר ממוות.‬
‫למשל...‬
‫בוא נאמר שלעולם לא אתן לך לצאת מכאן.‬
‫אשב מולך ואיהנה לראות אותך טובע.‬
‫תוציא אותי מכאן.‬
‫בבקשה, תקשיב לי עד הסוף.‬ ‫אני מנסה להבהיר משהו.‬
‫ואז אתה תשקע לאיטך לקרקעית.‬
‫אתה תיעלם.‬
‫ומה יקרה?‬
‫אתה לא תמות,‬
‫אבל אתה תירקב שם לנצח.‬
‫לכן, אשאל אותך פעם נוספת.‬
‫איך הכנת את השיקוי?‬
‫אפילו אם יש לך המון כסף...‬
‫חיים שלעולם לא יגיעו לקיצם...‬
‫אהבה שמזיזה הרים, שום דבר לא משתנה.‬
‫שום דבר מזה לא מספיק‬ ‫כדי להשיב את אהובת ליבי.‬
‫כי אין לי מה שדרוש כדי להשיב אותה.‬
‫אבל לך יש.‬
‫אתה נואש.‬
‫אתה כל כך נואש שהערת אותי‬ ‫כדי לגלות איך להכין את השיקוי.‬
‫אתה משתוקק לדעת מה נמצא בתוך ראשי.‬
‫מן הסתם, אתה בוחן את האפשרויות שלך,‬
‫ובודק אם יש לך יתרון כלשהו.‬
‫אבל תרשה לי לומר לך זאת.‬
‫עשר עד 15 דקות, וזה לכל היותר.‬
‫ואז אתה אבוד.‬
‫אתה מבין?‬
‫אם אתה חושב שאעזור לבן אלמוות,‬ ‫בן אלמוות שהוא אלכימאי כמוך,‬
‫לפני שאקבל מה שאני רוצה, אתה טועה בגדול.‬
‫אז...‬
‫האם אתה מתכוון לדבר,‬
‫או שאתה מתכוון לדבר?‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫איך ידעת איפה הייתי?‬
‫אני אמרתי לו.‬
‫רויה הפכה לבת תמותה לאחר ששתתה‬ ‫את השיקוי. אפילו המגן לא יוכל להעיר אותה.‬
‫אבל את תוכלי להשתמש בכוח שלך.‬ ‫את תוכלי להשיב אותה לחיים.‬
‫אני לא יכולה, פייסל.‬
‫אני לא יכולה להחזיר אדם מהמוות.‬ ‫אני לא יכולה להפר את חוקי הטבע.‬
‫מה התועלת בך אם את לא יכולה‬ ‫לעשות אפילו את זה?‬
‫סאמי.‬ ‫-האקן?‬
‫קרה משהו?‬
‫לא, אני רק... שום דבר לא קרה. הכול בסדר.‬
‫לא רק בסדר, בעצם. אני מתכוון ל...‬
‫להתוודות בפני ברין היום.‬
‫מזל טוב, אחי. אני שמח.‬ ‫-תודה, גבר.‬
‫ועכשיו, לאחר שגילית איך להכין את השיקוי...‬
‫לא גילית?‬
‫לא הצלחת, נכון?‬
‫אני אסביר הכול.‬
‫אל תטרח.‬
‫הווזיר יודעת איפה אנחנו‬ ‫ומה אנחנו רוצים בכל מקרה.‬
‫היא גם יודעת שאני לא משחק משחקים,‬ ‫שאני לא מרמה.‬
‫אבל היא גם צריכה לדעת...‬
‫שהמחיר על הפרת העסקה שלנו יהיה כבד.‬
‫למה לא הרגת אותו?‬
‫הוא היה פגיע. היית יכולה לחסל אותו.‬
‫סדר עדיפויות, אוקהאן.‬
‫קודם כל, אני אברר מי אשם ומי לא,‬ ‫ואז אעניש אותם.‬
‫אחריך.‬
‫חלף זמן רב. יש לנו הרבה על מה לדבר.‬
‫חבר'ה.‬
‫יש רק דבר אחד שעליכם לעשות מעכשיו והלאה.‬
‫להילחם במחיר חיינו.‬
‫לא.‬
‫כבר זמן מה שמפנים תושבים בספינות מהנמל.‬
‫מבריחים את הניצולים מאיסטנבול.‬
‫אתם תעלו על אחת מהספינות האלה היום.‬
‫יצאת מדעתך? תשכח מזה.‬
‫גם אם נעשה זאת... לנשים ולילדים יש קדימות.‬
‫לכן, ברין צריכה...‬
‫סליחה.‬
‫תראו.‬
‫לי יש את הפגיון ואת החולצה.‬
‫אני אשרוד, אבל אתם...‬
‫אנחנו עלולים למות.‬
‫חכה רגע.‬
‫זה ממש נוח לך. אנחנו נעזוב ואתה תישאר.‬
‫כדי שכולם יחשבו‬
‫שהאקן דמיר, המגן,‬ ‫הציל את איסטנבול בכוחות עצמו.‬
‫לא תוכל להאפיל עלינו, גבר.‬
‫תשכח מזה, האקן. אנחנו נשארים.‬
‫כן, הוא לא חושב על ההיסטוריה.‬ ‫הוא רק רודף אחר פרסום.‬
‫כמובן, והתהילה שמתלווה אליו.‬
‫האקן, אנחנו נשארים.‬
‫אנחנו לא הולכים לשום מקום.‬
‫בסדר, קדימה, חבר'ה.‬
‫תפסיקו להיות רגשנים. כולם, בחזרה לעבודה.‬
‫צריך לפרוץ לאיזו מערכת מחשבים?‬ ‫-חבר'ה, תקשיבו.‬
‫אני יודע שכוונתכם טובה, אבל...‬
‫אין דבר שתוכלו לעשות נגד כל בני האלמוות.‬
‫אני לא רוצה לדאוג בגללכם.‬
‫אז, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל תבטיח לנו.‬
‫כשזה ייגמר...‬ ‫-אני מבטיח.‬
‫אני מבטיח. כשזה ייגמר...‬
‫אנחנו ניפגש שוב.‬
‫בסדר, כבר.‬
‫קדימה. בזבזת מספיק זמן.‬ ‫לך תציל את כולנו, המגן.‬
‫אתה יודע איפה עליך לחפש‬ ‫אחר הווזיר ואוקהאן?‬
‫יש רק מקום אחד שאני יכול לחפש בו.‬
‫המקום שהיה בעבר הבית שלנו.‬
‫אתה אמיץ למדי. אומר זאת לזכותך, מגן.‬
‫המשימה שלך היתה להרוג את בני האלמוות,‬
‫אבל הערת אחד מהם בכוונה.‬
‫אבל לא הצלחת להחזיק אותו זמן רב, מה?‬
‫איפה את, זיינפ?‬
‫לך בעקבות קולי.‬
‫תתקרב עוד קצת.‬
‫מתחמם.‬
‫חם אפילו יותר.‬
‫אם את יודעת את כל זה,‬ ‫בוודאי דיברת עם הווזיר.‬
‫איפה היא?‬
‫לא דיברתי עם אף אחד.‬
‫לא ראיתי את הווזיר מאז אתמול.‬
‫אז איך את יודעת, זיינפ?‬
‫האורקל מתה, האקן.‬
‫אני האורקל החדשה.‬
‫אני לא מבין למה הבאת אותי לכאן.‬
‫בואי פשוט נבלה בחברת בני האלמוות החדשים.‬
‫מה, לא התגעגעת אליי?‬
‫מה את חושבת לעצמך?‬
‫כמובן שהתגעגעתי אלייך.‬
‫זה לא ממש נראה ככה.‬
‫ברוך הבא.‬
‫אוקהאן, עצור.‬ ‫-הוא הרג אותי. הוא ישלם.‬
‫אמרתי לך לעצור.‬
‫קודם כול בת אלמוות,‬
‫ואז האורקל.‬
‫אני לא עומד בקצב שלך.‬
‫אני לא בחרתי בזה.‬
‫אני רק מנסה לשרוד.‬
‫מה לגבי הדברים שעשית‬ ‫כשהיית בת אלמוות, זיינפ?‬
‫איילין.‬
‫בוראק.‬
‫אם היית יכולה, גם אותי!‬
‫לא בחרת לעשות את הדברים האלה?‬
‫גם אותם עשית רק כדי לשרוד?‬
‫דברי!‬
‫אם את האורקל,‬
‫אם יש בך שמץ של טוב, תגידי לי.‬
‫איפה הווזיר?‬
‫איפה אוקהאן?‬
‫החיפוש שלך אחר אוקהאן חסר תכלית.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫שביכולתי לראות.‬
‫תישארי שם.‬
‫לא תוכל להציל את איסטנבול.‬
‫מה שלא תעשה,‬
‫לא חשוב על איזו דלת תקיש,‬
‫לא חשוב באיזו דרך תלך,‬
‫איסטנבול תיהרס.‬
‫לא.‬
‫אני לא ארשה זאת.‬
‫את יכולה לראות רק את האפשרויות.‬
‫חייבת להיות אפשרות נוספת.‬
‫אין אף אפשרות אחרת, האקן. תאמין לי.‬
‫מה את עושה?‬
‫אבל נוכל להציל משהו אחר.‬
‫אנחנו נדבר.‬
‫במשך שעות, במשך ימים אם נצטרך.‬
‫עד שכל הסודות בינינו ייצאו לאור.‬
‫אני יודעת שרקחת את שיקוי התמותה עבורי.‬
‫עכשיו...‬
‫תגיד לי.‬
‫זה נושא מסוכן. היזהרי בדברייך.‬
‫כן? אני בספק שהוא מסוכן יותר ממנת שיקוי.‬
‫בואי לא נתעמק בזה.‬ ‫-למה? מה עלול לקרות?‬
‫האם נריב?‬
‫האם נהרוג אחד את השני?‬
‫אולי אחד מאיתנו ימות היום.‬
‫אבל השאלה האמיתית היא:‬
‫מי זה יהיה?‬
‫אנחנו?‬
‫כבר הרבה זמן שאין "אנחנו", זיינפ.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫אני לא יודע. אולי מפני שאין לך לב?‬
‫אולי מפני שאני מקשיבה בעיקר לליבי?‬
‫כי לא רציתי שתמות.‬
‫היתה נבואה.‬
‫"את תביאי למותו של אהובך."‬
‫הרגתי אותך במו ידיי‬ ‫כדי להחזיר את הכוח של הקמעות.‬
‫זה הכול?‬
‫זאת הסיבה שאנחנו כאן, זיינפ?‬
‫אנחנו כאן בגלל איזו נבואה עתיקה‬ ‫שדפקה לנו את החיים?‬
‫מספיק עם השטויות האלה. כל זה שייך לעבר.‬
‫יש לי דברים אחרים לעשות.‬
‫אולי לא הצלחתי להציל אותך,‬ ‫אבל עליי להציל עיר שלמה!‬
‫אם לא תגידי לי איפה אוקהאן...‬
‫מה את עושה?‬
‫איפה אנחנו?‬
‫לאן הבאת אותי?‬
‫אל התשובות על כל השאלות שלך.‬
‫זיינפ, התשובות לא מעניינות אותי.‬
‫תוציאי אותי מכאן! אני צריך לחזור.‬
‫לא, האקן. קודם כול עליך לעצור ולהביט.‬
‫תביט בתשומת לב.‬
‫כי זה העתיד.‬
‫אמא! אבא!‬ ‫-אמא!‬
‫חזרת בהתלהבות גדולה, נכון?‬
‫הלכת מיד לקבר של רויה, ומה ראית?‬
‫איזו הפתעה!‬
‫רויה עדיין מתה.‬
‫בן כלבה!‬
‫אני חושב ששכחתי לומר לך.‬
‫הכנתי מנה נוספת מהשיקוי‬ ‫והסתרתי אותה לפני שהרגת אותי.‬
‫היינו שבעה.‬
‫רק שבעה. זה היה כל כך קשה להישאר נאמן?‬
‫למה את צוחקת?‬
‫זה נשמע קצת אירוני.‬
‫להישאר "נאמן".‬
‫ומה איתך?‬
‫לך היה קשה מדי להישאר נאמן?‬
‫את היחידה שצודקת, מה?‬
‫תסתכלי קודם במראה.‬
‫את הבוגדת הכי גדולה בינינו.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-הכול התחיל איתך.‬
‫עם הבגידה שלך.‬
‫התאהבת בבן תמותה!‬
‫שכחת לגמרי מהמטרה שלנו.‬
‫לא היינו אמורים לעשוק את כל האימפריה?‬
‫קודם את הווזירים ואז את הסולטן?‬
‫היינו יכולים לשלוט בהם.‬ ‫זאת היתה התוכנית שלך.‬
‫רק רגע. מה לגבי התוכנית שלכם להרוג אותי?‬
‫של מי היה הרעיון הזה?‬
‫בטח שלך. זה לגמרי נראה כמו רעיון שלך.‬
‫תגיד לי, איך החלטת?‬
‫חשבת בכלל פעמיים? לא יודעת, בכלל היססת?‬
‫ומה איתך?‬
‫ידידי הקרוב ביותר.‬
‫האם אתה היססת? או שהסכמת מיד?‬
‫את עדיין מפקפקת ברגשות.‬
‫תכניסי לך את זה לראש.‬ ‫אין לזה שום קשר לרגשות.‬
‫זאת החלטה של הרוב.‬ ‫אנחנו היינו שלושה. את היית אחת.‬
‫אז אדאג שהרוב יהיה לצידי‬ ‫ואוציא אותך להורג היום. מה דעתך על זה?‬
‫עין תחת עין. אני לא אזיז שריר.‬
‫אתה באמת בן כלבה.‬
‫אתה בדיוק כמו מקק, פייסל.‬
‫אתה פולש לכל מקום בקלות.‬
‫אבל הפחד מהמוות...‬
‫טוב, זה משהו אחר.‬
‫אני לא רואה שום דבר מלבד הפחד הזה‬ ‫כשאני מסתכלת לך בעיניים.‬
‫עכשיו תגיד לי...‬
‫השתמשת בהרון כדי להרוג אותי?‬
‫תכניסי לך את זה לראש.‬ ‫את נרצחת בידי אהוב ליבך.‬
‫אהוב ליבך רצח אותך.‬
‫כל כך נסחפת באהבתו,‬ ‫שאף פעם לא הבנת שום דבר.‬
‫גם אתה לא הבנת.‬
‫מה לא הבנתי?‬
‫המשאית שהרגה את רויה.‬
‫לא...‬
‫כן.‬
‫אני זאת שנהגתי בה.‬
‫הרגתי את רויה כדי שתהיה לצידי.‬
‫אני יודעת.‬
‫אתה לא רגוע. אתה רוצה לעזוב.‬
‫אבל אתה צריך להישאר ולהביט.‬
‫תראה זאת בזכות מה שזה. האקן. בבקשה.‬
‫לאחר כל האסונות,‬
‫כל המתים, האם זה באמת העתיד?‬
‫עשינו כמיטב יכולתנו, האקן.‬
‫איסטנבול נפלה בכל זאת.‬
‫סבלנו רבות בהתחלה.‬
‫ואז התרחקנו זה מזה.‬
‫הלכנו לאיבוד.‬
‫שכחנו אחד את השנייה.‬
‫אבל אז מצאנו אחד את השנייה שוב.‬
‫ניצלנו, האקן.‬
‫גם את ניצלת, זיינפ?‬
‫אני אתגעגע למקום הזה.‬
‫אתה מסריח,‬
‫ונראה כמו תפאורה בסרט אימה, אבל...‬
‫אבל שמרת עלינו בטוחים.‬
‫הטלפון של הווזיר פועל. יש אות.‬
‫ברין, אנחנו צריכים ללכת.‬
‫תזכרי מה שהאקן אמר. עלינו לעזוב מיד.‬
‫בואי.‬
‫רגע אחד.‬
‫רק רגע, בבקשה.‬
‫אלוהים, ברין...‬
‫את כזאת עקשנית.‬
‫אנחנו כנראה היצורים החזקים ביותר בעולם.‬
‫אבל לא יכולים לומר‬ ‫מי מאיתנו שבור יותר, פצוע יותר.‬
‫אני לא יודעת למה או איך הכנת‬ ‫את השיקוי הזה, אבל...‬
‫את תעשי את זה שוב.‬
‫את תעזבי אותי שוב, נכון?‬
‫ראיתי אותו כשהתעוררתי.‬
‫אני הבנתי. אל תדאגי.‬
‫את תעזבי אותי שוב למען מגן אחר.‬
‫אתה מפחד.‬
‫אתה יודע משהו? גם אני מפחדת.‬
‫אני באמת מפחדת מאוד‬ ‫שכל מה שהעזתי לעשות היה שקר.‬
‫אבל באמת רציתי שתהיה לי משפחה,‬
‫שיהיה לי מישהו לאהוב...‬
‫זאת אומרת...‬
‫אני לא יודע חוץ ממה שראיתי, ממה שקראתי.‬
‫אני לא יודע מה זאת אהבה, כמוך.‬
‫עצרי!‬
‫עצרי! אל תזוזי!‬
‫תסתלק. אני יכולה לדאוג לעצמי.‬
‫אל תזוזי.‬
‫אתה חירש? אני אומרת לך להסתלק.‬ ‫אתה רוצה למות?‬
‫אם אעזוב, את תמותי, אישה.‬
‫את לא מפחדת?‬
‫טיפש.‬
‫טיפש. זאת אומרת...‬
‫אם הדבר הזה היה נופל עלינו,‬
‫הוא בעצמו היה מת, לא אני.‬
‫אבל...‬
‫בכל אופן...‬
‫לא היה לו אכפת.‬
‫הוא סיכן את חייו למעני.‬
‫החיים כל כך מוזרים.‬
‫משהו היה קורה, ורציתי לספר לך עליו,‬
‫אבל את היית הולכת לספר לו.‬
‫הייתי רואה משהו וחושב,‬
‫"ואלריה בטח תאהב את זה."‬
‫אבל לא הייתי יכול למצוא אותך‬ ‫כי את היית איתו.‬
‫אוקהאן...‬ ‫-כשאת צחקת,‬
‫צחקתי איתך.‬
‫כשהיית עצובה...‬
‫אוקהאן.‬
‫אתה יודע מה זאת אהבה.‬
‫אבל אני אף פעם...‬
‫אני יודע.‬
‫זאת אומרת,‬
‫תמיד היית לצידי, ואז נעלמת פתאום.‬
‫פחדתי.‬
‫לא הבנתי מה קורה.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫ציפיתי לבגידה מכל אחד, אבל ממך?‬
‫ואלריה, אני...‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫על הכול.‬
‫באמת.‬
‫תני לי לראות את הגבות שלך.‬
‫כי כשאת כועסת...‬ ‫-אני מרימה אותן, נכון.‬
‫לא חשוב מה יקרה,‬ ‫תישארי החברה הכי טובה שלי, בסדר?‬
‫ההיסטוריה חוזרת על עצמה, כנראה.‬
‫ברצינות.‬
‫אם לא הייתי חוזר והורג אותך,‬ ‫כל זה היה בכל זאת קורה.‬
‫התכוונת להכין את השיקוי הזה,‬
‫אבל לא היית יכול להשתמש בו‬ ‫כי מצפונך לא היה מאפשר לך זאת.‬
‫ובאשר לך...‬
‫מה אתה מתכוון לעשות?‬
‫להרוג אותי?‬
‫אני מתכוון לסלוח לך, וזיר.‬
‫תהיי מסוגלת לסלוח גם לי?‬
‫הנאמנים בסדר, נכון?‬
‫הם עלו על הספינה? הם הצליחו לעזוב?‬
‫תשכח את העבר, האקן.‬
‫תישאר כאן.‬
‫קרה משהו.‬
‫יש משהו שאת לא מספרת לי.‬ ‫-לא, אין.‬
‫זה רק אתה ואני עכשיו.‬
‫לא.‬
‫זה לא אמיתי. דברים רעים קורים במציאות.‬
‫כל זה הוא רק חלום.‬
‫הנאמנים בצרה.‬
‫תראי לי.‬
‫אמרתי לך, תראי לי!‬
‫- נא להחזיר כלים -‬
‫לא.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫הם היו אמורים לעזוב את המקום הזה.‬
‫אבל הם לא עזבו. אתה מופתע?‬
‫לא.‬
‫תגידי לי שזה שקר.‬
‫זיינפ!‬
‫לעזאזל.‬
‫חשפנו את כל הסודות.‬
‫את כולם.‬
‫והבנו, אני חושב, שאת הנעשה אין להשיב.‬
‫אנחנו חזקים ביחד.‬
‫כמו בפעם הראשונה‬ ‫שהאופל שלח אותנו לאיסטנבול.‬
‫שאבנו את כוחנו בזכות היותנו מאוחדים.‬
‫לכן עלינו לסלוח אחד לשני.‬
‫בואו נהיה אחד. בואו נהיה יחד.‬
‫ובואו נשלוט באיסטנבול ביחד.‬
‫לעזאזל.‬
‫ברין?‬
‫לעזאזל.‬
‫מי עשה את זה?‬
‫עריף...‬
‫עריף!‬
‫סאמי?‬
‫סאמי!‬
‫אתה חי. תודה לאל שאתה חי.‬
‫אתה חי.‬
‫מה קרה? תגיד לי!‬
‫זה הגיע כמו משום מקום...‬
‫וטבח בנו במהירות הבזק...‬
‫מי הרג אותם, סאמי? מי?‬
‫הווזיר.‬
‫לעזאזל.‬
‫היא מצאה אותנו.‬
‫ברין מצאה את האות שלה...‬
‫היא איתרה אותה במחשב.‬
‫אל תתיש את עצמך.‬
‫האקן?‬
‫הווזיר!‬
‫תתרחק.‬ ‫-מה עשית?‬
‫אל תדאג. הוא לא יהרוג אותך.‬
‫כי הסיפור לא מסתיים ככה.‬
‫איזה סיפור? על מה אתה מדבר?‬
‫הסיפור על שני גברים שרצחו אישה חפה מפשע.‬
‫תרצה שאספר לך?‬
‫היה היה פעם,‬
‫בשנת 1459,‬
‫משהו שהטריד את האדון הושרב,‬ ‫והמשהו הזה היה הווזיר.‬
‫הוא לא הצליח להיפטר ממנה בכוחות עצמו‬
‫כי הוא ידע שכל מי שייגע בה ישלם את המחיר.‬
‫קללה תוטל על כל מי שייגע בווזיר.‬
‫זאת הסיבה שהוא צריך למצוא‬ ‫דרך אחרת כדי להציל את עצמו.‬
‫פייסל...‬ ‫-אל תקטע אותי!‬
‫ויום אחד,‬
‫החבר הקרוב של האקינג'י נהרג.‬
‫והאיש הזה מוצא אותו.‬
‫ובכן?‬
‫זה מתחיל להישמע לך מוכר עכשיו?‬
‫ואז הבת התמימה של הגבר הזה מגלה‬
‫שהווזיר היתה הרוצחת.‬
‫היא הולכת מיד לאביה ואומרת לו:‬
‫"האישה שאתה אוהב רצחה את חברך הטוב."‬
‫הווזיר.‬
‫זמן מה לאחר מכן,‬
‫בדיוק כפי שאתה עשית היום,‬
‫דוקר האיש הזה את הווזיר בליבה והורג אותה.‬
‫פעם, לפני שנים רבות, הסיפור היה כזה.‬ ‫או בערך ככה.‬
‫אין לו סוף טוב, אבל...‬
‫אבל לרוע המזל, זה מה שקרה.‬
‫הרון...‬
‫הוא הרג את האישה שהוא אהב בגלל השקרים שלך.‬
‫כן.‬
‫מה עוד היה יכול לקרות? זה מפתיע אותך?‬
‫הווזיר מתה בגללך!‬
‫עין תחת עין.‬
‫אתה הפכת לגיבור הנוכחי‬ ‫של סיפור בן מאות שנים, האקן.‬
‫אילצתי אותך לעשות‬ ‫מה שאילצתי את הרון לעשות אז.‬
‫לא.‬
‫לא יכולת לעשות זאת, פייסל.‬
‫כי הבנתי את התוכנית שלך.‬
‫אתה מבין...‬
‫המראות היו שבורות בבית המטבחיים.‬
‫זה לא היה בגלל המאבק. אתה שברת אותן.‬
‫כי לא רצית שהיא תדע.‬
‫ויש גם את זיינפ, כמובן, האורקל.‬
‫היא יכולה לשנות זיכרונות כי היא האורקל.‬
‫זאת הסיבה שסאמי ראה את הווזיר ולא אותך.‬
‫אם הווזיר היתה שם,‬
‫איש לא היה נשאר בחיים, פייסל.‬
‫הוא צודק.‬
‫זה נכון.‬
‫לך.‬
‫אני לא יכול לעזוב אותך.‬ ‫-לך!‬
‫ואלריה, אני לא יכול לעזוב אותך!‬
‫תנקה את העבר. תעניק לי סוף טוב.‬
‫ניסן!‬ ‫-ואלריה!‬
‫אמרת שאחד מאיתנו ימות היום כשהגענו לכאן.‬
‫בואי נראה מי.‬
‫ואלריה!‬
‫מי את? מעולם לא ראיתי אותך כאן קודם.‬
‫לא האמנת לי, אבל הצלתי את חייך.‬
‫אתה הצלת אותי.‬
‫עזור לי!‬
‫ואלריה!‬
‫ואלריה?‬
‫ואלריה.‬
‫האקן...‬
‫האקן, תעשה משהו.‬
‫שמעת מה היא אמרה.‬
‫המקום הזה הוא לא המקום‬ ‫שבו היא תהיה מאושרת.‬
‫הם אינם.‬ ‫הם מתו, ואני לא יכולתי לעשות כלום.‬
‫לא היית יכול לעשות כלום, סאמי.‬
‫אני מתכוון, נגד פייסל.‬
‫לא יכולת.‬
‫כולם היו גיבורים.‬
‫אפילו כשנשמו את נשימתם האחרונה.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫את לא האורקל? לא ראית את זה קורה?‬
‫הייתי קצת עסוקה.‬
‫היית עסוקה עם תוכנית מוצלחת מאוד.‬ ‫אני יודע.‬
‫מה זה?‬
‫שום דבר חשוב.‬
‫אנחנו שומרים מזכרות?‬
‫לא.‬
‫זיינפ.‬
‫אנחנו במרוץ נגד הזמן עכשיו,‬ ‫ואני זקוק לך יותר מתמיד.‬
‫בסדר.‬
‫אז בוא נסיים את זה בהקדם האפשרי.‬
‫הווזיר הקריבה את עצמה.‬
‫למענך.‬
‫למען אלה שהיא אהבה.‬
‫עכשיו תורך, אוקהאן.‬
‫אתה רוצה את שיקוי התמותה.‬
‫אם אצליח להביא לך את השיקוי בעבר,‬
‫אוכל להבטיח שיהיו לה חיים מאושרים עם הרון.‬
‫ואוכל להציל את איסטנבול מכל זה.‬
‫אתן לך את המרשם,‬
‫אבל זה לא יעזור.‬
‫אז מה יעזור?‬
‫זה לא "מה".‬
‫אלא "מי".‬
‫השקעתי מאמצים רבים בהכנת השיקוי.‬
‫ניסיתי דברים רבים, אבל שום דבר לא הצליח.‬
‫כשכבר עמדתי להרים ידיים, היא הגיעה.‬
‫היא?‬
‫היא הביאה לי כל מה שהייתי זקוק לו.‬
‫רק אז יכולתי להשלים את הכנת השיקוי.‬
‫כמו שאמרתי, זה לא המרשם, אלא מה שיש בו.‬
‫המרכיבים שיש רק לה.‬
‫איפה אוכל למצוא את האישה הזאת?‬
‫היא גרה בצריף ביער ממש‬ ‫מחוץ לקונסטנטינופול.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬