EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
- Bare rolig. - Du...
Kan du huske mig?
- Hvor er vi? - Tag det roligt.
Jeg beder kun om en lille ting.
Fortæl mig, hvad der er i dødelighedseliksiren.
Rolig nu.
Lad være!
Jeg advarede dig.
Jeg sagde, rolig nu.
For himlens skyld...
Hør, doktor...
Der findes værre ting end døden.
Et eksempel.
Tænk, hvis jeg aldrig slipper dig fri.
Jeg sidder og nyder at se dig synke i.
Få mig op.
Vent lige til jeg når til pointen.
Så synker du langsomt ned på bunden.
Du er væk.
Hvad sker der så?
Du dør ikke,
men du vil ligge og rådne for evigt.
Så jeg spørger dig igen.
Hvordan lavede du eliksiren?
Selv hvis man har mange penge...
...et liv, der aldrig ender...
...og kærlighed, der flytter bjerge, så ændrer det intet.
Intet af det kan få min elskede tilbage.
For jeg har ikke det, der skal til.
Men det har du.
Du er desperat.
Du er så desperat, at du vækkede mig for at lære om eliksiren.
Du vil vide, hvad der er i mit hoved.
Selvfølgelig afsøger du dine muligheder.
Prøver at forhandle.
Men jeg siger dig én ting.
Ti til femten minutter. I bedste fald.
Så er du færdig.
Ser du?
Hvis du tror, jeg vil hjælpe en Udødelig, en Udødelig alkymist som dig,
uden at få hvad jeg vil have, så tager du fejl.
Så...
...vil du snakke?
Eller vil du snakke?
Hvordan fandt du mig?
Hvordan vidste du, jeg var her?
Jeg fortalte ham det.
Rüya blev dødelig af eliksiren. End ikke Beskytteren kan vække hende.
Men du kan bruge dine kræfter. Du kan få hende tilbage.
Det kan jeg ikke, Faysal.
Jeg kan ikke vække de døde. Jeg kan ikke bryde naturens love.
Hvad nytte er du til, hvis du ikke engang kan det?
- Sami. - Hakan?
Er der noget galt?
Nej, jeg var bare... Der er ikke noget galt. Alt er fint.
Bedre end fint, faktisk. Jeg vil...
...sige det til Berrin i dag.
- Tillykke, mand. Det glæder mig. - Tak.
Og nu, hvor du ved, hvordan man laver eliksiren...
Ved du det ikke?
Fik du ikke opskriften?
Jeg forklarer alt.
Lad det være.
Vesiren ved allerede, hvor vi er og hvad vi vil have.
Hun ved også, at jeg ikke laver numre.
Men hun burde også vide...
...at prisen for at bryde vores aftale bliver høj.
Hvorfor dræbte du ham ikke?
Han var sårbar. Du kunne have gjort det af med ham.
Prioriteter, Okhan.
Først må jeg vide, hvem der er skyldig og uskyldig, og så straffer jeg dem.
Efter dig.
Det er længe siden. Vi har meget at tale om.
Venner.
Der er kun én ting at gøre fra nu af.
Kæmpe med livet som indsats.
Nej.
Folk bliver evakueret på både nede fra havnen.
De smugler de overlevende ud af Istanbul.
I stiger på en af de både i dag.
Er du sindssyg? Nej.
Selv hvis vi gjorde, kommer kvinder og børn først.
Så Berrin burde...
Undskyld.
Hør her.
Jeg har dolken og skjorten.
Jeg overlever, men I...
Vi kunne dø.
Vent et øjeblik.
Hvor belejligt for dig. Vi tager væk og du bliver.
Så alle vil tro,
at Hakan Demir, Beskytteren, reddede Istanbul ene mand.
Du får ikke æren for dig selv.
Nej, Hakan. Vi bliver.
Han er ligeglad med historien. Han vil bare være berømt.
Ja, og hyldes som en helt.
Hakan, vi bliver.
Vi går ingen steder.
Okay. Kom så, venner.
Ikke så sentimentale. Tilbage til arbejdet.
- Har vi nogen systemer at hacke? - Hør på mig.
Jeg ved, I mener det godt...
Men I kan intet gøre imod alle de Udødelige.
Jeg vil ikke bekymre mig om jer.
Så jeg beder jer.
Fint.
Men lov os noget.
- Når det her er ovre... - Jeg lover det.
Jeg lover, at når det her er ovre...
...så mødes vi igen.
Okay så.
Du har spildt nok tid. Gå ud og red os alle, Beskytter.
Ved du, hvor du skal lede efter vesiren og Okhan?
Der er kun ét sted at lede.
Det, der plejede at være vores hjem.
Du er ret modig. Det giver jeg dig, Beskytter.
Din opgave var at dræbe de Udødelige,
men du har forsætligt genoplivet en.
Men du kunne ikke holde på ham længe, vel?
Hvor er du, Zeynep?
Følg min stemme.
Lidt nærmere.
Tampen brænder.
Endnu mere.
Hvis du ved alt dette, må du have talt med vesiren.
Hvor er hun?
Jeg har ikke talt med nogen.
Jeg har ikke set vesiren siden i går.
Hvordan ved du det så, Zeynep?
Oraklet er død, Hakan.
Jeg er det nye Orakel.
Jeg forstår ikke, hvad vi skal her.
Lad os bare hygge os med de nye Udødelige.
Har du da ikke savnet mig?
Hold nu op.
Vel har jeg savnet dig.
Det er svært at mærke.
Velkommen.
- Okhan, stop. - Han dræbte mig. Han skal bøde for det.
Jeg sagde stop.
Først er du Udødelig,
og så Oraklet.
Jeg kan ikke følge med.
Jeg valgte det ikke.
Jeg prøver bare at overleve.
Hvad med de ting, du gjorde som Udødelig, Zeynep?
Aylin.
Burak.
Og havde du kunnet, mig!
Valgte du ikke at gøre de ting?
Var det også bare for at overleve?
Sig noget.
Hvis du er Oraklet...
Hvis der er noget godt i dig, så sig mig.
Hvor er vesiren?
Hvor er Okhan?
Din søgen efter Okhan er nytteløs.
Hvad mener du?
Jeg mener, at jeg ser.
Bliv der.
Du kan ikke redde Istanbul.
Uanset hvad du gør...
...uanset hvilken dør du banker på,
hvilken vej du end vælger,
vil Istanbul blive ødelagt.
Nej.
Det tillader jeg ikke.
Du ser kun mulige scenarier.
Der må være andre muligheder.
Der er ikke andre muligheder, Hakan. Tro mig.
Hvad laver du?
Men vi kan redde noget andet.
Vi skal snakke.
I timevis, dagevis om nødvendigt.
Indtil alle hemmeligheder er fremme.
Jeg ved, du lavede dødelighedseliksiren til mig.
Så...
...fortæl.
Det er et farligt emne. Træd varsomt.
Jaså? Jeg tvivler på, det er mere farligt end eliksiren.
- Lad os ikke gå ind i det. - Hvorfor ikke?
Ville vi skændes?
Ville vi dræbe hinanden?
Måske dør en af os i dag.
Men spørgsmålet er...
Hvem bliver det?
Os?
Der har ikke været et "os" meget længe!
Ved du hvorfor?
Måske fordi du ikke har et hjerte?
Måske fordi jeg mærker mit hjerte mest?
Fordi jeg ikke ønskede, at du døde.
Der var en profeti.
"Du vil bringe død over din elskede."
Jeg dræbte dig med mine egne næver for at få de talismanske genstandes kræfter igen.
Er det derfor?
Er det derfor, vi er her, Zeynep?
På grund af en gammel profeti, som smadrede vores liv?
Drop det pis. Det er alt sammen fortid.
Jeg har andet at tage mig af.
Måske kunne jeg ikke redde dig, men jeg har en hel by at redde!
Hvis du ikke siger, hvor Okhan er...
Hvad laver du?
Hvor er vi?
Hvor har du ført mig hen?
Til svarene på dine spørgsmål.
Zeynep, jeg er ligeglad med svarene.
Få mig væk herfra. Jeg skal tilbage.
Nej, Hakan. Først skal du stoppe op og se.
Se nøje efter.
For det her er fremtiden.
- Mor! Far! - Mor!
Du var begejstret over at komme tilbage, ikke?
Du tog direkte hen til Rüyas grav, men hvad fandt du?
Sikke en overraskelse.
Rüya er stadig død.
Dit dumme svin!
Jeg glemte vist at fortælle det.
Jeg havde gemt en portion, før du dræbte mig.
Vi var syv.
Kun syv. Var det så svært at være loyal?
Hvorfor griner du?
Det er lidt ironisk.
Være "loyal."
Hvad så med dig?
Var det så svært at være loyal?
Du er så retskaffen, ikke?
Se dig selv i spejlet.
Du er den største forræder af os.
- Hvad mener I? - Alting startede med dig.
Med dit bedrag.
Du blev forelsket i en dødelig. Du glemte alt om vores sag.
Skulle vi ikke overtage hele imperiet?
Først vesirerne, så sultanen.
De skulle adlyde os. Det var din plan.
Et øjeblik. Hvad med jeres plan om at dræbe mig?
Hvis idé var det?
Det må være dig. Det stinker af dig.
Hvordan besluttede I det?
Var I i tvivl? Tøvede I overhovedet?
Og dig?
Min nærmeste ven.
Tøvede du? Gik du med uden videre?
Du spørger stadig til følelser.
Fat det nu. Det har intet med følelser at gøre.
Det handler om flertal. Vi var tre. Du var en.
Så får jeg flertallet på min side og henretter jer i dag.
Øje for øje. Uden at tøve.
Du er virkelig et røvhul.
Du er som en kakerlak, Faysal.
Du undviger alting med lethed.
Men frygten for døden...
...det er en anden sag.
Jeg ser ikke andet end frygt, når jeg ser dig i øjnene.
Sig mig...
Brugte du Harun til at dræbe mig?
Forstå det nu. Du blev dræbt af din elsker.
Din elsker dræbte dig.
Du var så betaget, at du ingenting kunne se.
Du kan heller ingenting se.
Se hvad?
Lastbilen, som dræbte Rüya.
- Nej... - Jo.
Jeg kørte den.
Jeg dræbte Rüya for at få dig over på min side.
Jeg ved det.
Du er urolig. Du vil væk herfra.
Men du skal blive og se det.
Se det for hvad det er, Hakan.
Efter alle katastroferne...
Alle de døde, er det her så fremtiden?
Vi gjorde vores bedste, Hakan.
Istanbul faldt alligevel.
Det var hårdt i begyndelsen.
Vi gled fra hinanden.
Vi for vild.
Vi glemte hinanden.
Men så fandt vi hinanden igen.
Vi blev frelst, Hakan.
Blev du også frelst, Zeynep?
Jeg vil savne det her sted.
Du stank og lignede en scene i en splatterfilm.
Men du gav os sikkerhed.
Vesirens telefon er tændt. Der er signal.
Berrin, vi bliver nødt til at gå.
Husk på, hvad Hakan sagde. Vi skal afsted nu.
Kom nu.
To sekunder.
Bare et øjeblik.
Berrin, altså...
Du er så stædig.
Vi er angiveligt de stærkeste væsener i verden.
Men jeg ved ikke, hvem af os der er mest ødelagt, mest beskadiget.
Jeg ved ikke, hvorfor eller hvordan du lavede eliksiren, men...
Du gør det igen.
Du forlader mig igen, ikke?
Jeg så ham, da jeg vågnede.
Jeg forstod. Bare rolig.
Du forlader mig igen for en anden Beskytter.
Du er bange.
Ved du hvad? Jeg er også bange.
Jeg er meget bange for, at alt jeg satsede på, var en løgn.
Men jeg ønskede virkelig en familie.
At have en at elske...
Altså...
Jeg ved kun, hvad jeg har set og læst.
Jeg kender ikke kærlighed, som du gør.
Stands!
Stands! Stå stille!
Gå væk. Jeg klarer mig selv.
Rør dig ikke.
Er du døv? Jeg siger, du skal gå. Ønsker du at dø?
Hvis jeg går, så dør du, kvinde.
Er du ikke bange?
Idiot.
Idiot. Altså...
Hvis den ting var faldet ned på os...
...var han død, ikke jeg.
Men...
Alligevel...
Han var ligeglad.
Han risikerede sit liv for mig.
Livet er underligt.
Hvis noget skete, fortalte jeg dig det,
men du fortalte det videre.
Jeg ville se noget og tænke:
"Valeriya ville elske den."
Jeg kunne ikke finde dig, fordi du var sammen med ham.
- Okhan... - Når du grinede,
grinede jeg.
Når du var trist...
Okhan.
Du ved godt, hvad kærlighed er.
Men jeg har aldrig...
Jeg ved det.
Men altså...
Vi var altid sammen og pludselig forsvandt du.
Jeg var bange.
- Jeg forstod ikke, hvad der skete. - Heller ikke jeg.
Jeg var mistænksom over for alle, men dig?
Valeriya, jeg...
Undskyld.
For alting.
Virkelig.
Lad mig se dine øjenbryn.
- For når du er vred... - Hæver jeg dem, ja.
Vær min nærmeste ven, uanset hvad, okay?
Historien gentager vist sig selv.
Seriøst.
Var jeg ikke taget tilbage for at dræbe dig, var det her stadig sket.
Du havde lavet eliksiren,
men du havde ikke brugt den, fordi du var for samvittighedsfuld.
For dit vedkommende...
Hvad vil du gøre?
Dræbe mig?
Jeg vil tilgive dig, vesir.
Kan du gøre det samme?
De Loyale klarede sig, ikke?
Kom de med båden? Slap de væk?
Glem fortiden, Hakan.
Bliv her.
Der er noget galt.
- Der er noget, du ikke fortæller. - Nej.
Det er kun dig og mig nu.
Nej.
Det her er ikke virkeligt. Der sker dårlige ting i virkeligheden.
Alt det her er en drøm.
De Loyale er i problemer.
Vis mig det.
Vis mig det så!
LÆG TING TILBAGE!
Nej.
Det kan ikke passe.
De skulle forlade stedet her!
Men det gjorde de ikke. Er du overrasket?
Nej. Sig, det er løgn.
Zeynep!
Pis.
Vi har fået alting frem i lyset.
Alting.
Og vi forstår, tror jeg, at fortiden er fortid.
Vi er stærke sammen.
Som den første gang Mørket sendte os til Istanbul.
Vi blev styrket af vores fællesskab.
Derfor skal vi tilgive hinanden.
Lad os være et. Lad os være sammen.
Og lad os regere Istanbul sammen.
Pis.
Berrin?
Lort.
Hvem har gjort det her?
Arif...
Arif!
Sami?
Sami!
Du er i live. Gudskelov er du i live.
Du er i live.
Hvad skete der? Hvad?
Det kom ud af det blå...
Tog os med lynets hast...
Hvem dræbte dem, Sami? Hvem?
Vesiren.
Pis.
Hun fandt os.
Berrin fandt hendes spor...
Hun sporede hende på computeren.
Spar på kræfterne.
Hakan?
Vesir!
- Bliv, hvor du er. - Hvad har du gjort?
Bare rolig. Han dræber dig ikke.
For sådan ender historien ikke.
Hvilken historie? Hvad taler du om?
Historien om to mænd, som dræbte en uskyldig kvinde.
Vil du høre den?
Der var engang...
...i året 1459,
at mester Hüsrev havde et problem. Og problemet hed vesiren.
Og han kunne ikke selv slippe af med det,
fordi han vidste, at den, der rør hende må betale prisen.
Enhver, der rør vesiren bliver forbandet.
Så han måtte finde en anden måde for at redde sig selv.
- Faysal... - Afbryd mig ikke!
Og så en dag...
...blev en vis soldats nærmeste ven dræbt.
Og en mand fandt ham.
Og hvad så?
Begynder det at lyde bekendt?
Og den her mands naive, uskyldige datter opdager,
at vesiren var morderen.
Hun går omgående til sin far og siger:
"Kvinden, du elsker, dræbte din bedste ven."
Vesiren.
Et øjeblik senere, præcis som i dag,
dolker denne mand vesiren i hjertet og dræber hende.
Der var engang historien forløb sådan. Eller noget i den stil.
Den ender ikke godt, men...
Men desværre gik det sådan.
Harun...
Han dræbte den kvinde, han elskede, på grund af dine løgne.
Ja.
Kunne det være anderledes? Er du overrasket?
Vesiren døde på grund af dig!
Øje for øje.
Du er den nutidige helt i en ældgammel historie, Hakan.
Jeg fik dig til at gøre, hvad jeg fik Harun til dengang.
Nej.
Det kunne du ikke, Faysal.
For jeg havde regnet din plan ud.
Ser du...
...spejlene var smadrede på slagteriet.
Det var ikke på grund af kamp. Du ødelagde dem.
Fordi hun ikke måtte vide det.
Og så er der jo Zeynep. Oraklet.
Hun kan ændre minder, fordi hun er Oraklet.
Derfor så Sami vesiren og ikke dig.
Havde vesiren været der, var ingen overlevet, Faysal.
Han har ret.
Det var de ikke.
Gå.
- Jeg vil ikke miste dig. - Gå.
Valeriya, jeg vil ikke miste dig!
Råd bod på fortiden. Giv mig en lykkelig slutning.
- Nisan! - Valeriya!
Du sagde, da vi kom, at en af os ville dø i dag.
Lad os se hvem.
Valeriya!
Hvem er du? Jeg har aldrig set dig her før.
Du troede mig ikke, men jeg reddede dit liv.
Du reddede mig.
Hjælp mig!
Valeriya!
Valeriya?
Valeriya.
Valeriya!
Hakan...
Hakan, gør noget.
Du hørte hende.
Hun bliver ikke lykkelig her.
De er væk. De døde og jeg kunne intet gøre.
Du kunne intet gøre, Sami.
Mod Faysal, altså.
Du kunne ikke.
De var helte.
Til det sidste.
Hvad?
Hvad er der sket?
Er du ikke Oraklet? Så du det ikke ske?
Jeg var optaget.
Du var optaget af en meget snedig plan. Det ved jeg.
Hvad er det?
Ikke noget vigtigt.
Samler vi på souvenirs?
- Nej. - Zeynep.
Det er et kapløb med tiden nu og jeg har brug for dig mere end nogensinde.
Okay.
Lad os slutte det hurtigst muligt.
Vesiren ofrede sig selv.
For dig.
For dem, hun elskede.
Det er din tur nu, Okhan.
Du vil have dødelighedseliksiren.
Hvis jeg kan give hende den i fortiden...
...kan hun få et lykkeligt liv med Harun.
Og jeg kan redde Istanbul fra alt det her.
Jeg giver dig opskriften,
men det gør ingen forskel.
Hvad gør så en forskel?
Det er ikke "hvad."
Det er "hvem."
Jeg arbejdede hårdt for at lave eliksiren.
Jeg prøvede alt, men ingenting virkede.
Lige som jeg var ved at give op, kom hun.
Hun?
Hun gav mig alt, jeg behøvede.
Kun derfor kunne jeg lave eliksiren.
Som jeg sagde, det er ikke opskriften, det er ingredienserne.
Ingredienser, som kun hun har.
Hvor finder jeg denne kvinde?
Hun bor i en hytte i skoven lidt uden for Konstantinopel.