EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Släpp ut mig!
Jag säger ju att jag är oskyldig! Är det någon där?
Kan någon höra mig?
Släpp ut mig!
Allt är över nu. Allt.
Du har rätt, Harun. Allt är över.
Vesiren. Valeriya?
Du visste att jag även var Vesiren.
- Din jäkla lögnare. - Lyssna på mig.
Jag ska berätta allt om du ger mig chansen.
Håll tyst.
Inget förutom lögner kommer ur munnen på dig.
- Hüsrev berättade allt. - Det är Hüsrev som är lögnaren.
Lögnaren? Du skrek att vi var odödliga när du tillfångatogs.
- Var det därför som du kom mig nära? - Ja.
Jag visste att du var en Odödlig. Men inget är som det verkar.
- Jag kan bevisa det. Hör på. - Håll tyst, sa jag. Håll tyst!
Håll tyst!
Den här lappen är till dig. Nej. Du får inte gå. Valeriya!
Dina ögon ljuger de med, precis som din mun och ditt hjärta.
Kom tillbaka!
Åh, Valeriya.
Är det kärlekens hjälplösa rop som jag hör?
Hüsrev.
Du ger dig aldrig, va...
Hakan?
Sa jag "Hakan"?
- Du... - Jag menade "Harun".
Du...
Så, även vi har träffats i det förflutna, Hakan.
- Faysal. - I egen hög person.
Jag har övervunnit vartenda problem i livet med logik, Beskyddaren.
Men rädsla trumfar logik.
Nu vet jag inte ens om du kommer att vakna. Vi har misslyckats med allt.
Jag är räddare än jag någonsin har varit.
Förseglade du utgångarna?
Ja. Det är som en labyrint därnere. Svårt att hitta för dem.
Zeynep kanske inte märkte vilken utgång hon flydde genom.
Så, det ligger i Guds händer nu? Jag blir galen.
- Berrin... - Snälla!
Stackars Aylin dog på grund av oss. Varför gick jag med på er plan?
Du har rätt. Det var vårt fel.
- Det är okej. Det som är gjort är gjort. - Vi har förlorat nyckeln också.
Ni såg att nyckeln gav mig en stöt.
- Varför påverkades inte Zeynep? - Den skadar inte Odödliga.
De kommer att öppna porten.
- Det är på grund av oss. - Vi är levande måltavlor igen.
Jag har faktiskt en idé.
Så, det jag hörde var sant. Harun, min bror, akindjin, är en förrädare.
Är det så?
Är du besatt av något, eller, broder? Hur kan du vara Vesirmördaren?
Du ledde alltid striderna. Du var den bästa krigaren.
Du räddade mitt liv otaliga gånger. Men nu säger de
att min bror är en förrädare som konspirerade mot vårt rike.
Du känner mig väl, eller hur?
- Jag trodde det, men det gjorde jag inte. - Nej.
Jag är fortfarande din bror Harun.
Ta den här. Ge den till Azim. Han är i Tidsrummet.
Förbarma dig över mig. Jag är oskyldig. Snälla. Jag hjälpte dig i det förflutna.
- Aldrig. Jag hjälper ingen förrädare. - Snälla.
Pratar du med förrädaren? Gå därifrån!
Hakans gäng kidnappade dig. Hur kom du undan?
Det var inte så svårt.
Den största svagheten hos bra människor är deras mjuka hjärtan.
Du måste veta var de är nu. Berätta så att vi kan hämta nyckeln.
Jag är ledsen. Jag flydde genom ett litet hål.
Det fanns så många korridorer. Jag tror inte att jag hittar.
- Sa Oraklet något nytt? - Nej. Jag är ledsen för det med.
Var är Faysal då? Jag skjuter dig om du säger "jag är ledsen".
Okej. Då får jag riskera ett "jag vet inte".
Något är på gång vid Gamkupolen.
- Såg du vilka det var? - Inte riktigt, men de bar på något.
Följ med mig.
Så, du har äntligen lyckats?
Ja. Du ser, det är bara ångorna.
Men varför smyger du omkring?
Du var så inne i det, jag ville inte störa dig.
- Det luktar konstigt. - Det är zeyni - gräs.
- Visst är det en konstig känsla? Smärta. - Det gör fortfarande ont.
Det får mig att förstå varför människor inte vill känna smärta.
Ja, eller hur?
Det sägs att den värsta smärtan
inte är den fysiska smärtan, utan smärtan som man känner i själen.
Och den värsta smärtan i min själ orsakas av den här drycken.
- Och jag står inte ut. - Vänta. Har planerna ändrats?
Ni skulle ju avrätta Harun med, hörde jag. Jag trodde att han tänkte döda Vesiren.
Det är en stor ändring, för att vara ärlig.
Vadå för ändring? Gav du även upp på att göra henne dödlig?
Den här trolldrycken kommer att göra någon dödlig en dag i framtiden.
- Men det kommer inte att vara Vesiren. - Vad pratar du om?
Vad gör du? Vad i helvete? Jag jobbade så hårt för den där.
Släpp mig.
- Släpp. - Du kommer aldrig mer att jobba hårt.
Fan. Kom igen.
Eld! Det brinner!
- Det brinner! - Vad gjorde du?
Fånga honom! Fången har rymt. Fånga honom!
- Spring inte! - Helvete.
Kom hit!
Släpp mig! Släpp!
Försöker du rymma? Din mördare!
- Vi har inte tillräckligt mycket dynamit. - Jag tror att det räcker, Berrin.
Vi kunde ha hittat mera, Sami.
Vi måste snabba oss på.
- Huka er. - Låt oss inte sprängas i luften.
- Tror du det? - Vi är okej.
- Okej, ta skydd. Ducka. - Helvete.
- Vad är det som händer? - Hej. Hallå.
Jag uppskattar era ansträngningar. Men den här porten exploderar tyvärr inte.
- Du ljuger. - Gör ett försök.
Hur tror ni att porten har klarat sig så länge? Är ni dumma, eller?
De lojala tog åtminstone ställning med värdighet.
- Bravo. - Ni får döda oss om ni ska öppna porten.
- Då kan ni göra vad ni vill. - Inga problem.
Men ni måste ge mig nyckeln för att öppna porten.
- Ni har redan stulit nyckeln. - Om ni inte vet vad som pågar,
så har ni ett stort problem i er kommandokedja.
- Zeynep har redan stulit nyckeln. - Zeynep?
Stanna med dem.
Det är skamligt. Hur kunde det här hända?
Skäms på er. Vilken skam.
Akindjin var folkets hjälte. Att ni inte skäms.
Det här är inte rättvisa. Skäms på er!
Skäms på er.
- Herrn. - Ja, Mäster Hüsrev?
Det är inte så många människor här. Har de inte informerats?
Vi har meddelat dem, men akindjin Harun är omtyckt av folket.
Det kanske är därför som folk inte är här.
- Håll er borta. - Det är ingen här.
Han må vara folkkär, men han är ändå en förrädare, det är ett faktum.
Den hjältemodiga soldaten såg på skurken med eld i blicken.
Han hade förlorat allt hopp och tänkte att ondskan alltid vinner.
Han var desperat, hopplös.
Besegrades han?
Nej, Şirin. Vet du varför?
Både hjältar och skurkar har rädslor.
Men hjältar kan möta dem och göra dem till en brinnande hämnd.
- Hur kom han undan, då? - Vill du verkligen veta det?
Han drog sitt svärd och halshögg drakarna.
Han slog ut cykloperna direkt.
- Och sedan? - Sedan så
kastade han sig i havet och började simma.
Han spolades i land. Och vet du?
Sedan, till slut, så återförenades han med sina kära.
Jippi! Han levde lyckligt i alla sina dagar med prinsessan.
Ja, det gjorde de. Visst gjorde de det.
Vet du, Azim, jag minns knappt min mor. Hon dog före sin tid.
Nu har jag bara min far. Han betyder allt för mig.
Du betyder allt för honom med. Det gör du verkligen, Şirin.
Okej, din far bad mig att ta hand om dig.
Han kommer att tro att du inte fick mat om du är såhär smal.
Jag ska hämta lite honung och bröd. Vänta lite.
Ska vi gå till torget? De ska avrätta Vesirmördaren.
När jag hörde vem det var så bestämde jag mig för att inte gå.
De säger att det är akindjin Harun.
Vad gör du här?
Nog med folk har samlats. Låt oss börja.
Pappa!
Şirin.
Din far älskar dig så mycket, Şirin. Han är ingen förrädare.
Han älskar dig så mycket. Det här var mitt fel.
-Şirin, kom hit. - Pappa! Släpp min pappa!
- Azim, ta henne härifrån. - Kom Şirin. Låt oss gå.
Släpp mig, Azim! De ska döda min far!
- Vad händer? - Någon skjuter!
Här borta. Kom igen!
- Någon skjuter! - Spring!
- Kom igen! - Spring!
- Kom igen!
De flyr!
Vad gör du?
Försäkrar mig om att de är döda. Jag föreslår att du gör detsamma.
Oroa dig inte. Jag ska inte droga dig mer. Men det vet du väl redan, eller hur?
Vi orakel är starkare än vad du tror, Zeynep.
Men allt är balanserat på jorden, och vi förstör aldrig det.
Oj, vad imponerad jag blir.
Då ska jag ställa en fråga som jag vill få besvarad allra mest.
Vem kommer att vinna kriget?
Kommer du att stötta vinnaren eller förloraren?
- Ditt svar finns gömt däri. - Nu pratar du en massa strunt igen.
Tror ni att ni kan gå bakom ryggen på mig?
Släpp. Släpp mig!
Du gav nyckeln till Faysal, eller hur?
Din vrede är som fotbojor på dig, Vesiren.
Den hindrar dig från att finna sanningen.
Var är Faysal?
Du... Du är en idiot, som tror att hon är en ledare.
Var är Faysal? Berätta var han är, annars dödar jag din guide.
Du kan inte tvinga mig till att göra något som jag inte vill.
Hitta honom själv om du vill.
Varför bad du mig att komma hit?
Den doftar inte lika gott som du, men jag vill ge dig den här.
Tack.
- Vad är det för fel med dig idag? - Så många saker.
Smärta, längtan,
men mest av allt, ånger.
- Hüsrev, vad hände? - Jag var så galet förälskad i dig.
Och jag är så ledsen att jag inte talade om det i tid.
Jag är så ledsen att jag inte uppskattade varenda stund med dig, att jag sårade dig,
att jag förlorade dig. Jag är så ledsen.
Jag insåg inte att du älskade mig så.
Jag har aldrig älskat någon så som jag älskade dig.
Jag saknar dig så mycket.
Men jag lovar dig att jag ska ställa det här till rätta. Jag lovar.
Jag hade precis gett upp, men tack och lov fick du lappen.
Harun fann den här hos doktorn. De tog honom innan han kunde ge den till dig.
Hade de dödat sultanen, hade Hüsrev tagit makten.
De hade eliminerat dig också.
Harun var inte den som förrådde dig. Det var Hüsrev. Tro mig.
Du hade varit död om det inte vore för meddelandet.
- Skändar de de döda här? - Ja, om det är en förrädare.
Du borde känna till det här stället, men jag är inte så säker på det.
Det är klart att jag gör.
- Jag... bara pratade. - Hur visste du att jag var en Odödlig?
Och ingen vet att jag kommunicerar via spegelbilder.
Men du blev inte förvånad i fängelsehålan.
- Jag blev mållös av förvåning. - Du kallade mig för Vesiren.
Du har verkat konstig på sistone. Du har en främlings ögon.
Berätta nu. Vem är du?
Äntligen.
- God morgon. Ditt svin. - Det finns ingen anledning att bli arg.
- Vad jag än gör... -"Så är det för vår skull."
Du sa "vår",
men du stal nyckeln och reste tillbaka i tiden.
Jag hindrade Hakan från att hitta dödlighetsdrycken. För oss.
Du verkar ha glömt nyckelns verkliga syfte.
Vore porten öppen så skulle det inte spela någon roll.
Du gjorde det här för att återuppliva Rüya.
Du är verkligen patetiskt.
Vilka arroganta ord för någon som dödades av sin älskades dolk
men som ändå fortsätter att älska honom.
- Vart ska du? - Jag ska göra det som du inte kunde.
Det är svårt att tro, men det är hela historien.
Så jag förstör Konstantinopel och ditt liv för att hämnas mitt brustna hjärta.
Men jag trodde att kärlek helade mig.
Nu vet du åtminstone vem som orsakade det här.
Och du är här för att ändra på allt som hände. Stämmer det?
Ja.
Men det värsta är att här, i det förflutna, menar jag,
- så har jag ingenting. Jag är fast här. - Vad kan du göra utan hjälp?
- Det finns en odödlighetstrolldryck. - Existerar något sådant?
Du vet inte om det, men
Vesiren i framtiden vet hur man tillagar trolldrycken.
Så, om jag bevisar att Faysal, inte Harun, gick bakom ryggen på henne,
så kanske hon hjälper mig med receptet.
- Gör du bara mig till dödlig? - Nej. Alla Odödliga.
- Jag behöver ditt tillstånd. - Jag gör vad som helst för Harun.
Men först måste jag tillbaka till framtiden.
För det så behöver jag nyckeln. Helvete!
Jag vet inte vad jag ska göra. Jag är fast här.
Oroa dig inte.
Om något ändras här, så ändras det där också.
Jag ska hjälpa dig.
- Nu är det kört för oss. - Fan.
När blev de sams med Faysal?
Hon har nyckeln också.
Du vet ingenting, Valeriya.
Sänk era vapen.
Vad hände med henne?
Vesiren använde henne, så jag sköt henne.
Är du... Är du galen?
- Hur kunde du? - Vad skulle jag göra?
Skulle jag ha lytt henne? Hon irriterade mig med sitt pladdrande.
- Fast hon är inte död. - Ska jag be någon att hjälpa henne?
Döda henne, om hon är irriterande.
Tog du med dig nyckeln?
Jag vet inte. Jag vet bara att jag var tvungen att väcka dig.
Det fungerade.
Jag måste ge dig en sak.
Är du inte död ännu?
Jag väntade på dig, Zeynep.
Du vill tydligen ha en kula i skallen.
Släpp. Släpp mig. Kom igen, släpp.
Släpp, sa jag. Vad vill du mig? Släpp!
Gör plats för ljuset inombords.
Vad gör du? Släpp mig.
Jag försökte med allt.
Nej...
Förlåt. Du hade levt om det inte fanns någon trolldryck, men...
Rüya...
Förlåt mig.
Nej!
Förlåt mig. Snälla förlåt mig.
Här har vi det.
Det är till dig.
Du kan inte skilja på rätt och fel längre, Vesiren.
Så jag ville berätta för dig om Valeriya, den gamla Vesiren.
Jag är så förälskad, och kärleken gör mig mera mänsklig var dag som går.
Visst hade vi en sak som vi kämpade för, och hårda skal som beskyddade oss.
Men ljuset tog sig in genom sprickorna.
Vi kunde inte hindra det. Det kanske var meningen.
Det där ljuset... Det där ljuset var kärlek.
Men när vi gav efter för vår vrede, så stängde kärleken sin dörr.
Endast besvikelse blev kvar.
Nu har vi en chans, Vesiren. En möjlighet att ställa allt tillrätta.
Hjälp Hakan att få ett lyckligt liv med Harun.
För även om Harun högg dig, så höll Faysal egentligen i dolken.
Inse det och välj rätt sida att stå på. Låt inte det här få sluta illa igen.
Jag minns dagen som jag skrev det här brevet. Vi var i skogen.
Det stämmer.
Du gav mig lappen om att de konspirerade bakom ryggen på mig.
Jag skrev att jag borde hjälpa dig. Men hur?
Du vet hur man tillagar dödlighetstrolldrycken.
Om de Odödliga dricker den i det förflutna,
så räddas Istanbul, och du får leva ett lyckligt liv med Harun.
En annan sak hände dagen som jag skrev det här brevet.
Jag gick hem till Okhan efter att jag lämnade dig. Jag fann honom död.
Vad innebär det?
Ja, jag kunde receptet. Men Faysal reste tillbaka i tiden och ändrade allt.
När han dödade Okhan före hans tid...
...så lärde jag mig aldrig receptet.
Jag kan se. Jag kan se allt. Det förflutna, framtiden.
Jag är Oraklet nu.
Undertexter: Lara McCarthy