PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Takže nikdo neviděl, co se stalo?
Ptal jsem se. Ne.
Stalo se to asi brzy ráno.
Nechápu, jak se někdo opovážil zabít konkubínu v harému.
Musíme informovat komorníka.
O to tu nejde.
Jde o to,
že tato konkubína byla vybrána pro sultána.
Koho mu teď máme poslat?
Zajímalo by mě, koho...
Ticho! Hleďte si chování.
Znáš sultána. Jen tak nějakou holku nepřijme.
Tato byla dobře vzdělaná.
Podívej se, co četla za knihu. Bůh ví, v jakém je jazyce.
V novořečtině.
Je to slavná Homérova Odysea.
- Znáš ten jazyk? - Já ano, pane.
Umím také arabsky, latinsky, persky a italsky.
Pojď sem.
Jak se jmenuješ, ženská?
Cavidan.
Připrav se, Cavidan.
Strávíš noc se sultánem.
Kapesníček je teď tvůj.
Jestli tomu dobře rozumím,
Faysal, ten ďábel, kul pikle proti vezírce už tenkrát.
A ty jí to chceš dokázat.
Nechci. Musím.
Jak to chceš udělat?
Je to jako hledat jehlu v kupce sena.
Aspoň vím, kde začít.
- A kde to je? - U věštkyně.
Ta jistě o plánech proti vezírce ví.
Dobrý nápad.
Sami, půjdeš se mnou.
Ozveme se vám.
Je to tu jako na bojišti.
Myslíš, že tu ještě je?
Uvidíme.
Pojď.
Co je?
Dobře. Tak jo, Zyenep.
Dobře. Nahoře jsem to zkontrolovala. Nikde nic.
To bude Aylin.
Aylin? Co ta tady dělá?
Nevím, ale sama tu nebude.
Co teď? Vrátíme se?
Počkej, Zeynep.
Pojďte sem!
Sami!
Neutíkej!
Sami!
Jsi v pořádku?
Musíme okamžitě odejít.
Hakane, to nepůjde.
Najdeme cestu ven. No tak. Jdeme.
Kohopak to tu máme? To je ale překvapení.
Copak, Faysale? Dal ses na věštby?
Zeynep, postarej se o to.
- Jdeme. - Stůj!
Hakane, nechoď za mnou.
Řešení znáš ty, ne já.
Zašlas příliš daleko.
Podívej se, co mám, Hakane.
Sami,
- ty dveře vydrží, že? - Jo. Ani já bych se nedostal ven.
Aylin se konečně uklidnila.
Pořád si nemyslím, že mít tu dvě Nesmrtelné je dobrý nápad.
Neříkej jim Nesmrtelné. Jsou to naše přítelkyně.
Co bys dělala ty, Berrin? Je lepší, že jsou tady než s Faysalem.
A co vědma?
Pořád říkala, že ji nemám následovat, a že ona není řešením.
Asi něco ví.
Promluvím si ze Zeynep, až se uklidní.
Jsi si jistý? Tam to uvnitř není naše Zeynep.
Já vím.
Ale, ale...
Samotný velký Ochránce.
Noční můra Hakan, buřič Nesmrtelných.
Copak?
Myslíš, že ti řeknu jejich tajemství, protože jsi mě sem zavřel?
Na jejich tajemství kašlu.
Tak co tedy?
Co ode mě chceš?
Možná se mi stýskalo po tvé společnosti.
Je to tak nepochopitelné?
To určitě zabere. Hakan se jí dostane do hlavy a vyřeší to.
Nebyla bych si tak jistá.
Lidi, a co Aylin?
Pořád jen pláče.
- Myslí si, že ji Hakan zapíchne. - Pochybuji, že by to udělal. Co?
Copak oni by nás nezabili, kdyby měli příležitost?
- Kdo bez jediného mrknutí zabil Buraka? - To máme být jako oni?
Myslíš, že jsem blázen, že tu s tebou sedím.
Už předtím jsem věděla, že jsi blázen.
Od prvního okamžiku jsem si říkala:
"To nemůže být Ochránce, na kterého jsem se celé ty roky připravovala.
To není možné."
Časem jsi mi to potvrdil.
Když jsem poprvé spatřil já tebe...
pomyslel jsem si: "Ta mi nedovolí to vzdát.
Tahle holka mě bude vždy podporovat, stát při mně,
pomůže mi vstát, když už nebudu moci jít dál."
- A přesně to jsi dělala. - Zbytečná ztráta času a energie.
Podívej, co za Ochránce jsem stvořila.
Ochránce, který se nechal oklamat vezírkou a Istanbul proměnil v tohle.
- Chci říct... - Já vezírku zastavím.
- Skutečně? - Také obnovím Istanbul.
Otázkou ovšem zůstává...
na čí straně budeš, když to budu dělat?
Už jsem ti byla dostatečně oddaná, Hakane.
Teď jsem oddaná jen jedné osobě.
Sobě.
Jsem rád, že se toho tvůj otec nedožil.
Nemohl. Protože zemřel jako Věrný.
Bolí mě, že jsi taková.
Víš co?
Nemusíš mě litovat. Myslím to vážně.
Jsem mnohem silnější než ty, Hakane.
Nepotřebuji na svou ochranu košili.
Máš pravdu, jsi silná.
Ale jsi stejně osamělá jako já.
Cítím se na tomto světě bez tebe naprosto osamělý.
To je mi jedno.
Byla jsi jediná.
Jen ty, Zeynep.
Můj táta, Memo, Levent, Leyla...
Všechny jsem ztratil, zbylas mi jen ty.
A proto, ať se stane cokoli,
- nedovolím... - Mně je to jedno, Hakane!
Berrin?
Bodnete mě tou dýkou?
My ti neublížíme.
Ale já jsem Nesmrtelná. Už nejsem jedna z vás.
Aylin.
Pořád k nám patříš.
A tak to i zůstane.
Jsi jen nemocná a my tě nějak vyléčíme.
Neboj se.
- Co děláš v mém pokoji? - Musíš si to poslechnout.
Co?
Hakan nějakým způsobem dokázal cestovat zpět v čase. Do roku 1459.
Jak to víš?
Šel jsem za vědmou, jak jsi přikázala, abych ho našel.
- Nelíbí se ti, když ti nařizuji. - Slyšelas mě?
Říkám ti, že Hakan umí cestovat v čase.
Já vím.
- Jak? - Prostě to vím.
Vy jste se sešli?
- Nemusím se ti zpovídat. - Je to náš nepřítel. Mám právo to vědět!
Obzvlášť, když umí něco, co my ne.
Musel použít ten klíč.
Cože?
Bolí tě ta ruka?
Vím, že to moc nepomůže, ale je mi to líto. Nechtěl jsem.
Schválně bych ti nikdy neublížil.
Ty tvoje kecy mi už lezou na nervy.
Ty to nechápeš?
Celé hodiny se díváš na můj obličej. Ty to nevidíš?
Tohle není ta tvoje Zeynep, o které mluvíš.
Hakane, když budu moct, tak tě zabiju.
Podívej.
Neschovávám tam košili. Udělej mi, co chceš.
Zeynep, do toho!
Zabij mě!
No tak.
Možná jsem neschopný, ale jsem ti nebezpečný.
Zabij mě. Do toho! Navždy se mě zbav.
Pomsti se za smrt svého otce, nebo z čeho mě to vlastně viníš, Zeynep.
No tak. Uškrť mě. Do toho, Zeynep.
Udělej to. No tak, Zeynep.
Obleč si košili, Hakane.
Proč ti nemohu ublížit?
Neplač.
Jsi velmi silná žena.
Děláš si legraci?
Jak jsi to mohla udělat? Proč sis to nechala pro sebe?
Jo, měla jsem ti to říct, abys mohl utéct v čase za Rüyou.
Každého vůdce lze svrhnout. Nepokoušej osud.
Vyhrožuješ mi?
Je ještě něco, co bych o tom klíči měl vědět?
Ten klíč neotevírá bránu jen do naší dimenze, ale i do jiných.
Ale jak to Hakan dělá?
Sám sobě si říkám: "Hakane, děláš šílenosti."
Snažím se přebít něco chemického slovy.
- To bylo šílené. - Ale zabralo to.
Zabralo.
Přesně.
Když jsem tě viděl zastřelit Buraka, myslel jsem, že jsme v prdeli.
Promiň. Ujelo mi to.
Nemusíš se za to cítit vinná.
Nebylas sama sebou.
Nemluvme o tom.
Co se stalo, stalo se.
Řeknu to ostatním.
A sundám ti to.
Jsem rád, že jsi zase s námi.
- Co se děje? - Hakane?
Ona lže.
Lže?
Myslel jsem, že se zlepšuje, ale je to pořád stejné.
Jak víš, že ti lže?
Zeynep, kterou znám, by byla zlomená, kdybych zmínil Buraka. Jí je to jedno.
Takže to hraje?
Na jedničku!
Co s ní budeme dělat?
Nikdo ty dveře nesmí otevřít.
Ať řekne cokoli, nikdo nesmí dovnitř.
A ty?
Nemohu tady dále ztrácet čas.
- Azime? - To jsi ty.
Drahý pane, vítej. Rád tě tu vidím.
- Čekal jsem velmi dlouho. - Skutečně?
Ne, dělám si legraci.
Mizíš a objevuješ se během okamžiku. Nestačím si ani odskočit.
Co se tak tváříš?
U nás se to nevyvíjí dobře.
Ztratil jsem někoho, na kom mi velice záleželo.
Jo.
No nic.
- Máme co dělat. Jdeme. - Dobře.
Cavidan.
Chtělas nás vidět. Co se děje? Jsi v pořádku?
Přinesla jsem ti dar.
Je to...
- Ano. - Sultánův kapesníček.
Takže jsi to zvládla.
Protože sis to tak přál.
Cos zvládla?
Strávím noc se sultánem.
Skutečně?
Ze všech žen v harému v tak krátkém čase...
Musela jsem si pošpinit ruce krví.
- Znáš Valeriina přítele, toho doktora? - Jo.
Sblížit se s Hüsrevem je náročné, ale s doktorem bych se sblížit mohl.
Když to dokážu, možná seženu vezírovi důkaz.
Takže potřebuješ výmluvu na to, jak se k němu dostat.
Použiji důvod, který se u doktora hodí.
Co máš na mysli?
Co mám dnes večer udělat?
Až budeš se sultánem v noci sama, tak ho otrávíš.
Korunní princ je příliš mladý.
Použiješ své následovníky k vyvolání zmatku.
Vláda bude naprosto neschopná.
A vezírka?
Ta svou šanci promarnila.
Žádal jsem, aby něco udělala, ale odmítla to.
Je načase se rozdělit.
Jsem s tebou.
- Kdy bude jed připraven? - Hned.
Ale pokud chceme zaručený výsledek, musí ho mít po celém těle.
To s ním budu muset strávit celou noc,
abych ho otrávila?
Ano. Sultán bude každým polibkem tvého těla více otráven.
A ráno
bude mrtev.
Odcházím. Dnes si přijď pro jed.
Vyjé!
Je to na tobě.
Nechci po tobě, abys spálila galeje.
Náš osud je ve tvých rukou.
- Jak sis to udělal? - Prostě se to stalo.
Bolí to?
Můj přítel se pořezal,
tak jsem ho přivedla k nejlepšímu doktorovi v Konstantinopoli.
Pojďte dál.
Posaďte se.
Valerie, podala bys mi mast v zelené lahvičce?
Valerie vaše lékařské schopnosti velmi chválí.
Ano, obdivuje mě.
Když má ovšem na obdiv druhých čas.
Hned se vrátím.
Teď se mi to vůbec nehodí.
Už se skoro stmívá. Co mám dělat?
Proč se bojíš?
Je tu vezírka s milencem. Ať tě nevidí.
Přišla jsem pro Avniho lék, pokud je připraven, doktore.
Lék je připraven.
Přečti si návod.
Konečně, mám ji.
Děkuji.
Hotovo.
Děkuji, doktore.
Díky.
Jsi v pořádku?
Posaď se na chvíli.
Ne. Půjdeme.
To není byzantské písmo.
Není to ani latina.
Perština to také není.
Nemohu to vyluštit. Nevím, co tam stojí.
Vidíš ten kus papíru? To je důkaz, který vezír potřebuje.
Musíme to nějak dešifrovat.
Možná bychom to měli zanést Valerii. Ta to písmo jistě zná.
Ne, to nepůjde.
Když jí to odnesu,
budu jí muset říct, kdo jsem a o co mi jde.
Tak co máš v plánu?
Nevím!
Není v tom ani žádný trik. Nechápu to.
Şirin?
Tati!
To nic, lásko. Neplač.
To nic.
Şirin?
Stůj! Neutíkej! Kdo jsi? Azime, chyť ji.
Şirin. Moje Şirin.
Jsi v pořádku? Udělala ti něco?
Hrála jsem si a upadla jsem.
Ta paní mi koleno utřela ubrouskem.
Pofoukala mi tu ránu a řekla mi, ať nepláču.
Pojď nahoru.
Ty ji neznáš?
Pojď. To je ono.
Od této chvíle tě chci mít pořád na očích, ano?
Myslím, že je to hotové.
Jak víme, že to zabere?
- Co děláš? - Přivoň si.
Jestli jsem uspěl, tak se ti i po jediném přivonění spustí krev z nosu.
Řekl jsem ti, že to není snadné.
Jsem si jist, že to zvládneš
do sultánova pohřbu.
Jsi si jist, že sultán zahyne?
Ty ne?
Klíčem je Cavidan. Zdálo se, že jí ten úkol připadá podivný.
No, je to divné.
Možná nechce se sultánem do postele.
Jen smrtelní by se něčím takovým zabývali.
My se soustřeďme na svůj úkol. Jako ty.
Co když je zamilovaná do smrtelníka, jako vezírka?
- Neplácej nesmysly. - Proč? Protože je to zakázané?
- Bylo to zakázané pro vezírku, ale... - Dost už.
Skoro bych si myslel, že žárlíš.
Máš pravdu. Co já vím o lásce?
Je pozdě. Jdeme.
Jdi napřed. Já tu chvíli zůstanu.
Jak chceš.
Smrtící polibek
Şirin, chceš něco na spaní?
Točí se mi z tebe hlava.
Smrtící polibek Smrtící polibek
Ukaž.
Nic tě nenapadá, že?
Když to rozluštíme, rozluštíme všechno.
- Smrtící... - Şirin!
Už dost, lásko.
Kde jsi na ten "smrtící polibek" přišla?
- Z toho papíru. - Z jakého papíru?
Ty to dokážeš přečíst?
Ano.
Kde ses ty symboly naučila číst?
Valeria mě to naučila.
Viděla jsem je v jejím záznamníku.
Nejprve se na mě zlobila, že do všeho strkám nos.
Ale pak mi řekla, že to může být naše tajná řeč.
Moje chytrá holka.
Tak můžeš mi přečíst, co tam stojí?
Nebude se Valeria zlobit, když ti to řeknu?
Jistěže ne, lásko. Naopak, byla by ráda.
Potěšilo by ji, jak skvěle tě to naučila.
- Ano? - Tak dobře.
Potři tím...
své...
tělo.
Smrtící...
polibky...
budou jeho...
koncem.
Koho chtějí otrávit?
Přišla jsem pro Avniho lék, jestli je připraven, doktore.
Avni?
Avniho lék... Avni...
Mehmed byl sedmým sultánem Osmanů.
Byl také básníkem. Používal pseudonym "Avni".
Chtějí otrávit sultána.
- Cože? - V impériu nastane zmatek!
- Co to povídáš? - Pokud padne palác, padne Istanbul!
Chtějí ho otrávit. Musím...
Počkej. Moment. Nemůžeš tam jen tak jít.
- Je to palác, pro lásku Boží! - Tak co?
Počkej. Uklidni se.
Nebudeš tomu věřit, ale...
mám známost.
Člověče, ty je jíš celé ráno.
Bolí nás z toho uši! Už toho nech.
Nemohu si pomoct. Když jsem ve stresu, musím jíst.
Je to jako metr od atomové bomby.
Čekání je na tom to nejhorší.
Ne, prostě nemohu. Mám nízký cukr.
- Dej mi... - Počkat. Tak nebudeme čekat.
Co tím myslíš?
Hakan Zeynep skořápku neprolomil. Možná se to povede Aylin.
Neblázněte. Nedokáže to, co se nepovedlo Hakanovi.
Za pokus to stojí. Mluví podobnou řečí.
Vidělas, jak na tom byla Aylin. Možná to zabere i na Zeynep.
No tak.
Ustupte.
Jak se jmenuješ?
Cavidan.
Víš, co to znamená?
Znamená to "věčná".
Doufám, že vám přinesu věčné potěšení, můj sultáne.
Odkud jsi?
Z daleka.
Galeje...
Stráže! Otevřete dveře!
Nechci po tobě, abys spálila galeje.
Žádáme o slyšení, můj sultáne.
Naše galeje hoří.
Vaši poddaní jsou na cestě do přístavu.
Hlavně ať se nikomu nic nestane. To je nejdůležitější.
Galeje postavíme nové, ale smrt je neodvratná.
Ženo, vrať se do harému.
Můj sultáne! Můj sultáne, jsou to Nesmrtelní!
Zabiják! Chyťte ho!
- Stůj! - Vzdej se!
- Stůj! - Pane...
- Stůj. - ...toho ubožáka znám.
Motal se kolem zesnulého velkovezíra.
Určitě je to zabiják vezírů.
Můj sultáne, nejsem zabiják.
- Odveďte ho do vězení! - Můj sultáne, dokážu vám to.
Můj sultáne, prosím. Pusťte mě.
- Vstávej! - Pane...
Pusťte mě!
Chyťte ho. Na co čekáte?
Stůj!
Stůj! Vzdej se!
- Neutíkej! - Pojď sem!
Dívej se, kam šlapeš.
Páni.
Ráda tě tu vidím.
Přišla za mnou kolegyně trpitelka.
- Jak se máš, Zeynep? - Báječně.
Mám skvělý výhled. Zdi.
Věrné jsem oklamala.
- Hakan byl na to moc chytrý. - Zatraceně.
Ale stačí, že se to podařilo tobě, má krásná Aylin.
Je čas na druhou fázi.
Zeynep?
Přirozeně mám svůj vlastní plán.
Zeynep!
Co to děláš? Pomoc!
- Pomoc! - To je Aylin.
Zeynep...
- Ona ji zabije. - Ne, nesmíme tam jít!
Ne, Hakan to jasně přikázal.
Dali jsme ji tam. No tak! Nemůžeme jen nečinně přihlížet. Ustup.
- Cos to udělala? - Cos to provedla?
- Zeynep! - Zeynep!
Hakane?
- Co se děje? - Jdou po mně janičáři.
Musím se vrátit.
- Co se stalo? Mluv! - Na to není čas, Azime.
- Jsi v pořádku? - Nevím. Něco se stalo.
Jsi v pořádku?
Otevřete dveře!
- Co se děje? - Otvírej!
Otevři dveře!
Otevři!
- Otevři dveře! - No tak, otvírej!
- Otevři! - Co se děje?
- Otevři dveře! - Něco se děje. Nefunguje to.
- Jak to, že to nefunguje? - Nevím.
Zkusme to znovu.
- Otevři ty dveře. - Otvírej!
- No tak! - Nefunguje to.
- Jak to, že ne? - Nevím!
Utíkej! Honem! Utíkej!
- Hakane, utíkej! Honem! - Stůj!
Stůj! Vzdej se!
Dobře.
Dobře, dost. Tak jo, vzdávám se.
Zabijáku vezírů.
Jsi zatčen.
Zítra budeš popraven.