‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫כן, קדימה!‬
‫מעולה!‬
‫תודה רבה.‬
‫בשמחה. העונג כולו שלי.‬
‫כן, זהו זה!‬
‫כן!‬ ‫-מדהים!‬
‫עכשיו תורך.‬ ‫-כן!‬
‫מי אנחנו?‬
‫בני אלמוות!‬
‫למי שייכת איסטנבול?‬
‫לנו!‬
‫מי אנחנו?‬ ‫-בני אלמוות!‬
‫למי שייכת איסטנבול?‬ ‫-לנו!‬
‫אז, התחילו את הקרב!‬
‫קדימה!‬
‫הרוג אותו!‬
‫עשה זאת!‬ ‫-הרוג אותו. קדימה!‬
‫קדימה!‬
‫תחסל אותו!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, הרוג אותו!‬
‫הרוג אותו!‬
‫כולכם הוכחתם את החשיבות של חלקכם‬
‫בסדר העולמי החדש הזה!‬
‫כן!‬
‫כולכם השקעתם את הלב ואת הנשמה‬ ‫במתנה הזאת שהוענקה לכם!‬
‫כן!‬
‫אבל...‬
‫אחד מביניכם‬
‫מסור יותר מכולם.‬
‫מחויב יותר מכולם למטרתנו!‬
‫זיינפ!‬
‫כן!‬
‫ההחלטה היא שלך.‬
‫כן!‬ ‫-הרוג אותו!‬
‫כן!‬
‫הוא עשה זאת!‬ ‫-כן!‬
‫זהו זה!‬
‫מדהים!‬
‫האקן?‬
‫גבר, אתה בסדר?‬
‫האקן?‬
‫איפה החרב, סאמי?‬ ‫-היא כאן.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני לא יכול להביא משהו מהעתיד,‬
‫אבל אולי אוכל לקחת משהו לשם.‬
‫אנחנו לא נתמודד עם הווזיר בהווה.‬
‫אנחנו נתמודד איתה בעבר!‬
‫כן!‬ ‫-כן, מעולה!‬
‫כן!‬
‫נאהבים לא נוהגים‬ ‫לתת אחד לשני מתנות יותר תמימות?‬
‫סליחה. את צודקת.‬
‫האהבה שלך לא היתה אהבה רגילה.‬
‫אתה רומז על משהו?‬
‫לא. אני לא רומז על כלום.‬
‫אני רק מפטפט.‬
‫פייסל, אתה מסתובב כמו מלך...‬
‫כי אני מרשה לך.‬
‫אתה משחק עם העלובים האלה כמו בצעצועים...‬
‫כי...‬
‫את מרשה לי.‬
‫השגת כל כך הרבה.‬
‫את יכולה לשמוח לרגע.‬
‫לא השגנו עדיין כלום.‬ ‫המפתח עדיין נמצא אצל המגן.‬
‫שיקוי התמותה, כן?‬
‫בדיוק כמו זה שפייסל נתן לרויה.‬
‫המגן הראשון הרג את הווזיר, אבל מה קרה?‬
‫תראו איפה אנחנו.‬
‫אנחנו לא נחזור על ההיסטוריה.‬
‫נהפוך את הווזיר לבת תמותה בעבר,‬
‫כדי שלעולם לא תתעורר באיה סופיה,‬
‫ואיסטנבול לעולם לא תהפוך להיות ככה.‬
‫אז אנחנו זקוקים לשיקוי. איך נמצא אותו?‬
‫זיינפ...‬
‫אמרה שלפייסל יש מנה נוספת.‬
‫אבל זה לא משהו שהוא סתם יסתיר איפשהו.‬
‫הוא בטח נושא אותו עליו.‬ ‫-האקן.‬
‫- מקליט - מצלמה 4 -‬
‫מדהים.‬
‫נתמזג ביניהם כדי למצוא את השיקוי.‬
‫תסתכלו עליהם. לא אכפת להם מכלום.‬
‫אני לא חושב שהם יבחינו בנו במצב כזה.‬
‫קדימה. בואו נעשה זאת.‬
‫זה הבית שלנו, חבר'ה.‬
‫אנחנו מכירים אותו כמו את כף ידנו.‬
‫אתם תרדו למטה. אני אחפש כאן, בסדר?‬
‫קדימה.‬
‫מה המצב?‬
‫אתה טוב.‬
‫זה יהיה קלי קלות.‬ ‫בני האלמוות לא יבחינו בנו.‬
‫ניכנס ונצא, עשר דקות לכל היותר.‬
‫נחפש בכל חדר, בכל תא נסתר.‬
‫אתם יודעים מה אנחנו מחפשים.‬
‫כלי שחמט.‬
‫את המלך.‬
‫אתם יודעים מה לעשות במקרה של סכנה.‬
‫נתקשר באמצעות האוזניות אם יקרה משהו.‬
‫האקן, אין כאן כלום.‬
‫גם כאן לא.‬
‫האקן, זה לא כאן.‬
‫זה החדר של פייסל. אני מכיר מקום אחר.‬
‫מצאתי אותך. הנה אתה.‬
‫מצאתי אותו. בואו נסתלק.‬
‫זה הולם אותך.‬
‫אורחים מביאים מתנות.‬
‫הם לא מסתובבים וגונבים דברים.‬ ‫אין לך שום נימוסים?‬
‫ניסן...‬
‫אתה עדיין קורא לי "ניסן".‬
‫נכון.‬
‫הווזיר.‬
‫הווזיר הרוצחת שיורה לאנשים בראש.‬
‫אבל היו לך שמות נוספים, נכון?‬
‫כמו ואלריה בעלת הפונדק.‬
‫זה אחד מהם.‬
‫נכון?‬
‫כמה אנשים כבר היית?‬
‫כמה חיים שונים היו לך? כמה שמות נשאת?‬
‫אבל יותר מכולם אהבת‬ ‫להיקרא "הלב שלי", נכון?‬
‫אתה...‬
‫איך?‬
‫את רוצה לשרוף את העיר הזאת‬ ‫בגלל ששברו את ליבך?‬
‫בבקשה.‬
‫אני אילחם ואציל אותה.‬
‫תראי מי כאן. למה לא אמרת לי?‬
‫האקן בכבודו ובעצמו.‬
‫נראה שהוא עומד לעזוב.‬
‫אבל לא ניתן לאורח כל כך חשוב‬ ‫לעזוב כל כך מהר.‬
‫מה קורה?‬
‫יש בחור חדש.‬ ‫-כן.‬
‫בואו נראה מה הוא שווה.‬ ‫-כן.‬
‫הכיף עומד להתחיל.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫האקן...‬
‫למדת להכיר אותי במשך כל הזמן הזה.‬ ‫אני בחור הגיוני מאוד.‬
‫אני צודק?‬
‫תקבל את אותה הצעה שכל איסטנבול קיבלה.‬
‫תצטרף אלינו.‬
‫לך להזדיין, חלאה.‬
‫בסדר גמור.‬
‫באת לכאן בשביל זה, נכון?‬
‫אז תפוס את זה.‬
‫התחילו את הקרב!‬
‫כן!‬ ‫-הרגי אותו!‬
‫קדימה, זיינפ!‬
‫הרגי אותו!‬
‫קדימה!‬
‫זיינפ, לא!‬
‫זיינפ...‬
‫הרגי אותו!‬ ‫-חסלי אותו!‬
‫כן!‬
‫זיינפ! זה אני, האקן!‬
‫אתה אף אחד בשבילי עכשיו.‬
‫הרגי אותו, זיינפ!‬
‫הרגי אותו!‬
‫זיינפ!‬
‫את צודקת. את לא זיינפ.‬
‫את לא יכולה להיות זיינפ שאני מכיר.‬
‫אני אף אחת בשבילך, מה?‬
‫אז תכיר את זיינפ החדשה, מגן.‬
‫קדימה, זיינפ!‬
‫קדימה!‬
‫חסלי אותו!‬
‫קדימה, זיינפ!‬ ‫-הרגי אותו!‬
‫קדימה, זיינפ. הרגי אותו!‬
‫הרגי אותו!‬
‫תצחק כמה שתרצה, זבל.‬
‫במוקדם או במאוחר,‬ ‫אתה תגיד לי מה מכיל השיקוי.‬
‫אני לא יודע. לו הייתי יודע, הייתי אומר לך.‬
‫רק גברת אחת יודעת, וזאת הגברת שעומדת פה.‬
‫אבל לפי מה ששמעתי, אתה הכאבת לה מאוד.‬
‫הרגי אותו!‬
‫האקן, תגיד שלום לחברים החדשים שלי.‬
‫הרגי אותו!‬
‫עכשיו.‬
‫הרגי אותו!‬
‫מה קרה, לעזאזל?‬
‫מה קורה כאן?‬
‫מה זה? העיניים שלי!‬
‫מה קורה?‬
‫העיניים שלי שורפות!‬
‫אני לא רואה כלום!‬
‫הצילו!‬ ‫-עזרו לי!‬
‫אני לא רואה כלום!‬ ‫-מה קורה כאן?‬
‫העיניים שלי שורפות!‬
‫אתם תמשיכו.‬
‫תגידי לי מה המרשם של השיקוי, אחרת...‬
‫אחרת מה?‬
‫אתה תהרוג אותי?‬
‫עשה זאת. זאת הרי לא הפעם הראשונה שלי.‬
‫אבל לעולם לא אתן לך את המרשם.‬
‫אני לא הרון.‬
‫זהו זה.‬
‫מצאת משהו?‬
‫הסמל יוביל למשהו.‬
‫אתחיל לבדוק זאת.‬
‫אצא מחר ואביא כמה תרסיסים.‬
‫אנחנו ננקה את המקום הזה, אל דאגה.‬
‫זאת הבעיה הכי פחות חמורה שלנו.‬
‫מצאנו מקום להסתתר, הודות לך.‬
‫כן, זאת לא בעיה. עכשיו, בואו נתרכז, חברים.‬
‫בסדר. ברוכים הבאים לקורס המזורז שלנו‬ ‫על מהמט הכובש ותקופתו.‬
‫הוא היה הסולטן השביעי‬ ‫של האימפריה העות'מאנית.‬
‫הוא כבש את איסטנבול בגיל 21.‬ ‫אתם יודעים מתי הוא מת?‬
‫זה צריך להיות בסביבות 1470.‬
‫1481.‬ ‫-בדיוק.‬
‫כן, אבל זה באמת הכרחי?‬
‫חזרת אחורה בזמן כמה פעמים,‬ ‫ולא ידעת מה לעשות, היית מבולבל.‬
‫אני צודקת?‬
‫טוב, כן... דברים קרו.‬
‫כן. אז הוא כבש את איסטנבול‬ ‫בתוך 53 ימים בדיוק.‬
‫הוא הניח בולי עץ‬ ‫מדולמאבהצ'ה ועד לקסימפאשה.‬
‫הספינות הגיעו אל קרן הזהב‬ ‫על בולי העץ האלה.‬
‫הוא עבד ממש קשה‬ ‫כדי לשמר את כל הדתות באיסטנבול.‬
‫הוא התעניין בפילוסופיה,‬ ‫בהיסטוריה ובמתמטיקה.‬
‫במקביל, הוא גם היה משורר.‬ ‫הוא השתמש בשם "אבני" כפסבדונים.‬
‫מה זה פסבדונים?‬ ‫-כינוי.‬
‫איך המידע הזה יכול לעזור לי?‬
‫מצאתי משהו.‬
‫החתימה הזאת בתחתית כלי השחמט‬
‫היא החתימה של האומן‬ ‫שיצר את ערכת השחמט הזאת.‬
‫האומנים האלה השתייכו לגילדה‬ ‫במהלך התקופה העות'מאנית.‬
‫ו... הנה האומן שקר.‬
‫מלטש אבני חן ידוע מאוד מתקופת מהמט.‬
‫אם נמצא את כלי השחמט הזה בעבר,‬ ‫נמצא את השיקוי.‬
‫הלוואי שהיינו יכולים לחזור לחמאם אבל...‬
‫טוב, זה מה שיש לנו. אנחנו נסתדר.‬
‫האקן...‬
‫אני יודע, ברין.‬
‫השיקוי חשוב מאוד.‬
‫בשביל זיינפ ובשביל איסטנבול.‬
‫אני לא אוותר על אף אחת מהן.‬
‫אין לי ספק בכך. תסב לי גאווה, מגן.‬
‫הרון.‬
‫באמת נסעת?‬
‫בשם אללה הרחמן...‬
‫אלוהינו רב הכוח. מה רבו נפלאותיך...‬
‫עליי לרשום זאת.‬
‫זהו מסע בזמן.‬
‫אתה מכיר את האומן שקר?‬ ‫-את מי?‬
‫האומן שקר.‬ ‫-אה, אותו?‬
‫כמובן. הוא אומן מצוין ואדם ידידותי. למה?‬
‫תגיד לי היכן אוכל למצוא אותו.‬
‫מספיק! הם לא שתקו כל הבוקר.‬
‫למה את כל כך מתוחה, מותק? תשתחררי.‬
‫אני לא מאמינה כמה קשה התאמצנו במשך שנים.‬
‫תשכחי מזה.‬
‫בסופו של דבר, זה עולם של בני תמותה.‬
‫פייסל, אתה לא רוצה להצטרף אלינו?‬
‫פייסל?‬
‫רויה...‬
‫פייסל...‬
‫איפה היית?‬
‫אני כאן.‬
‫אתה לא.‬
‫אתה אבוד.‬
‫אתה משתדל כל כך חזק,‬ ‫אבל הלב שלך לא מסור לזה.‬
‫את צדקת.‬
‫את היית חזקה מכפי שאני הייתי.‬
‫הכול היה צריך לקרות כפי שרצית שיקרה.‬
‫תסלחי לי, בבקשה.‬
‫זה בסדר.‬
‫פייסל...‬
‫אני יודע שאת תעזבי אותי.‬ ‫אני יודע שזה חלום.‬
‫אבל אני רוצה שהוא יימשך לנצח.‬
‫פייסל?‬
‫עכשיו אני מבינה למה אתה כל כך מתרשל.‬ ‫אתה חושב על אישה מתה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫מה את רוצה ממני?‬
‫העיר שייכת לנו.‬
‫אי אפשר לגעת בנו עכשיו. מה עוד את רוצה?‬
‫את המפתח...‬
‫פייסל.‬
‫אני רוצה את המפתח.‬
‫אתה מבזבז את זמנך על מסיבות מטופשות,‬ ‫על מטומטמים ועל חלומות.‬
‫אפילו אם המפתח נמצא אצלו,‬ ‫הפגיון ברשותנו. הוא לא יכול לפגוע בנו.‬
‫המפתח, פייסל.‬
‫אתה תמצא אותו, ואתה תיקח אותו מהאקן.‬
‫בדיוק כפי שהוריתי לך לעשות.‬
‫תן לי לראות.‬ ‫-ירקות טריים!‬
‫פירות טריים!‬ ‫-זה טוב.‬
‫חד מאוד.‬ ‫-יש לך אחרים?‬
‫ירקות טריים!‬
‫שלום, אקינג'י.‬ ‫-שלום.‬
‫הם טריים!‬ ‫-בואו לראות!‬
‫בואו לראות!‬ ‫-פטרוזיליה טרייה!‬
‫בואו לראות, אנשים!‬
‫בואו לראות. הם טריים.‬ ‫-ירקות טריים!‬
‫שלום עליך, אומן.‬
‫עליך השלום, בני.‬
‫תודה.‬
‫אני...‬
‫מחפש ערכת שחמט...‬
‫עם החתימה שלך על הבסיס.‬
‫ערכה מצופה זהב.‬
‫עם חריטות ירוקות על הכלים.‬
‫מערכת מיוחדת, יחידה במינה.‬
‫כל כלי בה נעשה בידיו המיומנות של האומן.‬
‫למה הטרחת את עצמך לבוא לכאן, דוקטור?‬
‫הייתי יכול לשלוח לך את הערכה.‬
‫אל דאגה. אני שמח שעברתי כאן.‬
‫תודה לך, אומן.‬
‫דוקטור!‬
‫טרם הזדמן לנו להיפגש.‬
‫המערכת הזאת מאוד מוצאת חן בעיניי.‬
‫אולי יום אחד נשחק ביחד.‬
‫אולי.‬
‫אלא אם היא מתנה למישהו, כמובן.‬
‫הוא נולד וגדל כאן.‬
‫האומן.‬
‫הוא מלטש אבני החן המיומן ביותר‬ ‫שניתן למצוא.‬
‫אבל שום דבר אינו מספק אותו.‬ ‫הוא תמיד רוצה עוד.‬
‫לכן הוא ניסה לפתוח חנויות אחרות‬ ‫במקומות שהוא לא היה שייך אליהם.‬
‫מן הסתם, זה הפריע לאנשים.‬
‫לאחר כמה קטטות וכדומה...‬
‫הם עקרו את העין שלו.‬
‫חבל מאוד.‬
‫אל תשכח זאת.‬
‫תישאר במקומך, אקינג'י.‬
‫אל תתקרב אלינו.‬
‫דרך אגב... כן, זאת מתנה.‬
‫עבור ואלריה.‬
‫אתה עוקב אחריי?‬
‫לא.‬ ‫-בכל מקרה, עכשיו אתה יודע.‬
‫אל תתקרב אלינו.‬
‫ועכשיו, אם תסלח לי...‬
‫אידיוט דפוק.‬
‫הרגתי אותך בעבר. ואני אהרוג אותך שוב.‬
‫את בסדר?‬
‫אני תמיד עושה מה שהיא רוצה.‬
‫היא אף פעם לא מקשיבה לאף אחד.‬ ‫אף פעם לא רואה את הטעויות שלה.‬
‫היא גם איבדה את הפגיון.‬
‫אין ספק שהיא מסתירה משהו.‬ ‫אני אגלה זאת במוקדם או במאוחר.‬
‫כאן האקן ואני נפרדנו.‬
‫הדברים שבזבזנו עליהם זמן...‬ ‫זה נראה מצחיק בטירוף עכשיו.‬
‫למה נפרדתם?‬
‫בגלל איזו נבואה טיפשית.‬
‫את מכירה אותו יותר טוב מכולם.‬ ‫איפה הוא יכול להיות עכשיו?‬
‫בבזאר הגדול?‬
‫הוא ידע שאנחנו נחפש שם.‬
‫בירבאטאן?‬ ‫-אנחנו לא יכולים למצוא אותו ככה.‬
‫בעצם, יש לי רעיון.‬
‫אם זאת גבינה, מה אכלתי?‬
‫אבא, אני רעבה.‬
‫שירין שלי, זה כמעט מוכן.‬
‫בבקשה.‬
‫מה את מציירת?‬
‫כלום.‬
‫אבא,‬
‫זוכר שאמרת לי‬
‫שאתה ואני דומים מאוד זה לזו?‬
‫אמרתי לך את זה?‬
‫אמרת, "אף פעם לא היו לי הורים,‬
‫ואמא שלך עזבה אותנו בטרם זמנה."‬
‫אבא, אתה מתכוון להתחתן איתה?‬
‫מה אמרת?‬
‫אמרת לי להגיד לך כשאחליט.‬
‫חשבתי על זה.‬
‫אני מרשה זאת. אתה יכול להתחתן עם ואלריה.‬
‫אני מתגעגעת לאמא, נכון.‬
‫אבל ואלריה תוכל להיות האמא החדשה שלי.‬
‫אני חושבת שהיא אדם טוב,‬ ‫ואתה כבר לא עצוב יותר.‬
‫אם כך, בסדר.‬
‫תלכי קודם לשטוף ידיים,‬
‫ואז תבואי לאכול, בסדר?‬
‫אז, הרון אוהב כל כך את ואלריה, מה?‬
‫כמובן שהוא אוהב אותה.‬
‫ואלריה גם אוהבת אותו.‬
‫חשבתי על מה שאמרת לי,‬
‫והתשובה היא לא. אין דרך.‬
‫ההרון שאני מכיר‬ ‫לעולם לא יפגע בוואלריה שלו.‬
‫בכל מחיר.‬
‫תני לי לנחש.‬
‫את מקדימה אותי בשלושה מהלכים לפחות‬ ‫בראש שלך. את חישבת זאת.‬
‫מה אני אעשה? אני אוהבת את זה.‬
‫לשחק משחקים ולתכנן אותם.‬
‫את טובה בזה.‬
‫בכל מהלך, בכל מתקפה.‬
‫אבל...‬
‫שח...‬
‫מט.‬
‫את לא מרוכזת.‬
‫את גם מתמהמהת עם המטרה שלנו.‬
‫האם זאת חקירה?‬
‫לא. ההשקפות שלך השתנו.‬
‫זאת לא היית את שהרגה את הווזירים‬ ‫והחדירה את אנשינו לשלטון?‬
‫מה? הבחור הזה, הרון, שינה את דעתך?‬
‫איך אתה יודע את שמו?‬ ‫-בדקתי קצת.‬
‫לא היה קשה מדי לגלות. הרון מהאקינג'ים.‬
‫למה את מבלה כל כך הרבה בחברת בן תמותה?‬
‫מה נכנס בך?‬
‫קל להסתנן לתוך העות'מאנים?‬
‫אתה תפסיק כשאומר לך להפסיק.‬
‫אתה תמשיך כשאומר לך להמשיך.‬
‫את מרימה את הגבות כשאת כועסת. ידעת זאת?‬
‫תירגעי. אני רק משוחח איתך.‬
‫עוד כוס יין?‬
‫לא, כבר מאוחר. אני צריך ללכת.‬
‫לא שכחת משהו, דוקטור?‬
‫זה יהיה הגביע שלי.‬ ‫תנצחי בפעם הבאה, ואחזיר לך אותו.‬
‫חיכיתי לכם.‬
‫אבל לא צפיתי מראש כמה תוקפנים אתם תהיו.‬
‫תרשי לי לשאול אותך פעם נוספת.‬
‫איפה האקן והמפתח?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫כמובן שאת יודעת.‬
‫כמובן שאני יודעת.‬
‫אבל אני לא יודעת למה עליי לומר לכם זאת.‬
‫אנחנו יכולים להרוג אותך.‬
‫אני חושב שזה יספיק.‬ ‫-אתם לא תהרגו אותי.‬
‫לפחות לא היום.‬
‫אני חושבת שהיא לועגת לנו.‬
‫את חיה באשליה, זיינפ.‬
‫את במקום הלא נכון, אבל את לא מודעת לכך.‬
‫אל תדאגי. הכול יקרה כפי שעליו לקרות.‬
‫אני בטוחה שאת יכולה לנחש,‬ ‫אולי אפילו להרגיש,‬
‫אבל אף אחד לא יכול לדעת‬ ‫מה יקרה או איך זה יקרה.‬
‫לא בוודאות.‬
‫אולי כדאי שתשאלי את איילין.‬
‫אולי היא תחשוב אחרת.‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫איילין -‬
‫בפעם האחרונה,‬
‫איפה האקן?‬
‫אתה כועס בגלל מה שסיפרתי לך על רויה?‬
‫את יכולה להגיד לי בדרך הקלה או בדרך הקשה.‬
‫תרצה שאתן לך נבואה נוספת?‬
‫הטוב תמיד ינצח.‬
‫בסדר, זהו זה.‬
‫הגיעו מים עד נפש.‬
‫את מהמרת על הסוס הלא נכון.‬
‫היא תדבר.‬
‫הרון?‬
‫אתה אף פעם לא בא בלילה. למה ההפתעה הזאת?‬
‫אולי אני מתגעגע אלייך יותר מאשר בעבר.‬
‫תיכנס.‬
‫היה לך אורח?‬
‫הדוקטור היה כאן. הוא הביא לי ערכת שחמט.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫התאהבתי קודם בידיים שלך.‬
‫הידיים שהחזיקו אותי חזק‬ ‫גם כשאמרתי, "תשחרר אותי."‬
‫הכול התחיל איתך.‬
‫והשתנה איתך.‬
‫מה השתנה?‬
‫בוא.‬
‫אם הייתי אומרת לך...‬
‫שיש דרך שאני הולכת בה...‬
‫מאז שאני זוכרת את עצמי.‬
‫דרך שהאמנתי בה עד עכשיו.‬
‫דרך שהקדשתי את עצמי אליה.‬
‫אבל...‬
‫הכול השתנה‬
‫כשקראת לי "הלב שלי"‬ ‫ואני קראתי לך "נשמה שלי".‬
‫אני על פרשת דרכים.‬
‫אני עומדת לוותר על דרך אחת ולבחור באחרת.‬
‫אבל אני מפחדת...‬
‫שאישאר לבד אם אעשה זאת.‬
‫על איזו דרך את מדברת, ואלריה?‬
‫אני לא מבין.‬ ‫-דע רק זאת.‬
‫מה שלא יקרה, תמיד אהיה לצידך.‬
‫גם אתה תהיה לצידי?‬
‫כן. כמובן שאהיה.‬
‫אני אהיה לצידך.‬
‫זה בסדר. הכול בסדר.‬
‫אחד המלכים חסר.‬ ‫-מה?‬
‫נכון.‬
‫הדוקטור לקח אותו כגביע כשניצח במשחק.‬
‫בוקר טוב.‬
‫עכשיו תגידי לי איפה האקן.‬
‫בעבר.‬
‫בשנת 1459.‬
‫איך? מה?‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל עם כל זה!‬
‫אפשרויות, זיינפ.‬
‫האורקל רואה את כולן.‬
‫אני רואה אפשרות נוספת עכשיו.‬
‫הגאולה שלנו או החורבן שלנו...‬
‫כולם יגיעו לקיצם איתך.‬
‫או יתחילו איתך.‬
‫היא הולכת בעקבות חלום מטופש, אחר גבר.‬
‫פייסל...‬
‫לא אכפת לה מהתקיפה, מהמפתח או מהשער.‬
‫רק אתה יכול לעזור, הושרב.‬
‫מה עלינו לעשות כדי לזכות בה בחזרה?‬
‫כיבדנו את הווזיר די והותר.‬
‫נתנו לה מספיק הזדמנויות.‬
‫אבל...‬
‫היא בחרה בדרך אחרת לעצמה.‬
‫יש רק דבר אחד שנוכל לעשות בתגובה.‬
‫מהו?‬
‫להיפרד ממנה לשלום.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫שלטון הווזיר...‬
‫הגיע עכשיו לקיצו.‬
‫היא בגדה בנו כבת אלמוות.‬
‫תכין שיקוי‬
‫וניפרד לדרכים שונות‬ ‫עקב הבגידה האיומה הזאת.‬
‫איזה סוג של שיקוי?‬
‫שיהפוך אותה לבת תמותה?‬
‫בלתי אפשרי.‬ ‫-זה קשה, כן.‬
‫אבל לא בלתי אפשרי.‬
‫הכנת אינספור שיקויים.‬
‫עכשיו הגיעה העת לשיקוי החשוב מכולם.‬
‫אין דרך אחרת, דוקטור.‬
‫זכור, קללה תרבוץ עלינו‬ ‫אם נהרוג את המנהיג ישירות.‬
‫מלבד זאת, יהיה לה סיפור יפה‬ ‫כשהיא תשתה אותו ותהפוך לבת תמותה.‬
‫בת אלמוות שהופכת לבת תמותה‬ ‫למען בן התמותה שהיא אוהבת.‬
‫עד מהרה, היא תיפול ממגדל או מסוס ותמות.‬
‫או...‬
‫שהרון יהרוג אותה.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן, זה יהיה סיפור יותר טוב.‬
‫אילצתי חסידים כה רבים לבצע דברים‬ ‫בתור האדון הושרב,‬
‫ובטוח שאוכל להתמודד עם אקינג'י אחד.‬
‫הכן את השיקוי.‬
‫אל תגיד על כך דבר לאיש.‬
‫תשאיר את הרון לי.‬
‫ראיתי הכול, ניסן.‬
‫ראיתי כל מה שקרה.‬
‫וזיר. אני הווזיר.‬
‫הם ניסו להרוג אותך כל הזמן.‬
‫הם גם הצליחו.‬
‫הם רימו אותך וטפלו את האשמה על חפים מפשע.‬
‫הרון הרג אותי.‬
‫השושלת שלך הרגה אותי.‬
‫הרגשתי את הפגיון.‬ ‫ממש בתוך ליבי הרגשתי אותו.‬
‫ראיתי את השנאה בעיניו של הרון.‬
‫הרון אהב אותך.‬
‫את יודעת זאת. הוא אפילו שקל להתחתן איתך.‬
‫הם בטח הצליחו להיכנס לו לתוך הראש.‬
‫שמעתי אותם אומרים,‬ ‫"נדאג שהרון ירצח את הווזיר."‬
‫תקשיבי לי.‬
‫הרון דקר אותך באותו יום במגדל הנערה.‬
‫אבל יש סיפור אחר מאחורי זה. תבטחי בי.‬
‫כן, בטח.‬
‫ניסן...‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫אני לא מסתיר יותר כלום. אין סודות.‬
‫אני אומר לך דברים כהווייתם.‬
‫מישהו שבטחתי בו בגד בי, מישהו שאהבתי.‬
‫את.‬
‫אז אני יודע בדיוק איך את מרגישה.‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי.‬ ‫-תקשיבי לי.‬
‫התוכנית, שבגללה הרסת לכולם את החיים,‬ ‫מבוססת על שקר.‬
‫פייסל ואוקהאן משקרים.‬
‫אוקהאן היה חברי הטוב ביותר.‬
‫הוא היה זה שנתן לי את המרשם לשיקוי.‬
‫איש לא אילץ אותי לשתות כלום.‬ ‫לא הפכתי לבת תמותה.‬
‫האקן...‬
‫גבר שקראתי לו "הנשמה שלי" רימה אותי.‬
‫אתה לא יכול להוכיח אחרת.‬
‫אני יכול.‬
‫אני לא אאמין לחלומותיך המטופשים.‬
‫לכן, תשתוק,‬ ‫ואל תציג את פרצופך מולי שוב לעולם.‬
‫האקן!‬
‫תגידי לי מה המרכיבים של השיקוי הזה,‬
‫ואז נשים קץ להתקפה הזאת ביחד!‬
‫אתה האדם הנתעב ביותר,‬
‫המושחת ביותר,‬
‫והבזוי ביותר שהכרתי מעודי.‬
‫עזוב אותי!‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬