PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ŽIVĚ
- Točíš? - Ano, točím.
Kolem nás se dějí neuvěřitelné věci.
Kam se hneme, tam na sebe lidi útočí.
Podívejte se na to. Podívejte.
Ti, co mohli utéct, utekli. Zůstali tu jen psychopati.
Neumírají. Nelze je zranit.
Prosím, jestli nás někdo slyšíte, pomozte nám.
Už to dál nevydržíme.
- Tolgo. - Co je?
Tolgo, podívej se tamhle.
Tam.
Myslím, že skočí.
Jste v pořádku?
Myslím, že je po něm. Co to k čertu...?
Tolgo...
Tolgo, utíkej!
- Tolgo! - Utíkej, utíkej!
Tolgo!
- Tolgo, utíkej! - Stůj! Pojď sem!
Tolgo, honem!
Tolgo! Pospěš.
- Utíkej. - Tolgo!
Tolgo! Zatraceně!
- Uklidni se. - Co budeme dělat?
Zatraceně!
Moment. Počkej.
Budeme v pohodě.
Zatraceně.
Jdeme.
Honem, lásko.
- Utíkej. Honem. - Dobře.
- Utíkej. - Poběž. No tak. Utíkej.
- Tolgo... - Utíkej. Honem!
- Zůstaň tady. - Tam někdo je.
- Hele. - Kde?
Stop! Ne!
- Bolelo to? - Viděls to?
Ty! Cos to udělal?
- Ukážu ti, jak se to dělá. - Ne, přestaň!
- Ať nás nevidí. - Vy dva!
- Pojďte sem! - Viděl nás! Utíkej!
- Utíkej! - Už jdou, Tolgo!
- Běž! Opatrně! - Tolgo, utíkej!
Nedívej se, jen utíkej!
Tolgo!
Vypadni!
Tolgo!
Pusťte mě!
Pusťte mě, prosím!
Pusťte mě.
Prosím, pusťte mě!
Podívejme, co to tu máme.
Nechte mě být!
Vítejte v novém Istanbulu, přátelé.
Jsem Faysal Erdem.
Úspěšný, slavný podnikatel,
záhadný psanec posledních několika dní,
a nesmrtelný.
Pusťte mě.
Tak jako spousta z vás.
Nikdy nezapomeňte na laskavost, kterou jsme vám udělali,
a připravte se na povolení uzdy své divoké osobnosti
rozloučením se s tou poníženou.
Protože teď už žádné existenční problémy nemáte.
Prosím, pusťte mě, prosím vás! Pusťte mě!
Uzavřením komunikací a naší izolací nic nevyřešíte.
Pitomci.
Protože tohle město teď patří nám!
Ale přirozeně...
- Prosím! - ...pár smrtelných...
- Pusťte mě! - ...mezi námi zbylo.
- Ty parchante! - Těm...
- Pusťte, prosím. - ...bych chtěl něco říct.
Vždy bude pro vás mezi námi místo.
Co ty na to?
Nikdy!
- Dobře, my si ji vezmeme. - Pusťte.
Prosím, pusťte mě. Nedělejte to.
- Tak... - Pusťte mě.
- Ne! - Tohle je poslední varování.
Buď se k nám přidáte, nebo vás čeká nevyhnutelný konec.
Je načase zvolit si stranu.
Chaos v Istanbulu. Vláda mlčí.
ZMATEK V ISTANBULU! ŽÁDNÉ ZPRÁVY
ISTANBUL MLČÍ CHAOS
Istanbul městem duchů.
Zmatek vládne v ulicích Istanbulu po zvýšené...
...dopis prezidentovi parlamentu...
...vyhnout se osobní...
Podle odhadů je počet zraněných a mrtvých vysoký.
...s pokračujícím násilím na občanech, více...
Zmatek v různých částech Istanbulu se rychle šíří.
Pan Faysal...
CHAOS V ISTANBULU!
Duše moje.
Kde to jsme?
Děláš si legraci?
Jsme v zemi, kterou Mehmed dobyl.
V Konstantinopoli.
Otoč se.
Pojďte dovnitř.
Opatrně.
Pomalu.
- Nadzvedněte ho. - Opatrně.
- Pozor na hlavu.
Opatrně ho položte.
Opatrně.
No tak, řekni něco.
Je v pořádku, že?
Nic se nezměnilo.
Hele. Pohybují se mu oči.
Myslím, že je v minulosti.
Dělo se něco podivného, když jste ho našli?
Podivnější už to být nemohlo.
Takhle ho to vyplavilo u Bosporu,
pevně svíral ten klíč.
Co když mu ten klíč ubližuje? Patří přece jen jim.
Možná něco zjistíme v archívech.
Nisanin lektvar mu vyčerpal tělo. Možná mu ubližuje i ten klíč.
O ní už nikdy nepromluvíme, ano?
Jen mi řekněte, co máte v plánu.
Jestli mu ubližuje, tak ho odstraníme. Proč tam stále je?
Do prdele!
Jsi v pořádku?
Co se stalo?
- Zkusím to znovu. - Stůj! Neblázni.
Možná mu ubližuješ.
- Počkáme, až se probudí. - Za jak dlouho?
Nisan to tu zná. Mohou sem přijít.
Nemáme jinou možnost, než tady zůstat a připravit se na nejhorší.
No tak, chlape.
No tak.
Vrať se k nám.
Harune, tady se musíme rozdělit.
Harune!
Jsi dnes jaksi nepřítomný.
Jo...
Harune.
Nehýbej se. Tvůj nepřítel je velmi nebezpečný.
Nehýbej se!
Pojď, tati!
Cože?
Jak se ti podařilo se k němu takhle přiblížit?
Bude z tebe velká bojovnice, Şirin.
To je tajemství. Tátovi to neříkej. Zlobí se.
Promiň.
- Už musím jít. - Ještě nechoď. Pojď s námi.
Ženy do kasáren nesmí.
Jak to, že tam pustí mě, strýci Azime?
Podívej. Tohle je tvůj domov a tohle můj.
Ale můžeš se stavit, kdykoli budeš chtít, ano?
Tak zatím.
Čekají v kasárnách. Neměli bychom se opozdit. Jdeme.
Jdeme.
- Dcero... - "Dcero"?
Tak mi říkáš, jen když se na mě zlobíš.
Zlobíš se na mě?
No, no...
Jsi tak chytrá holka.
Jak ti říkám, když se nezlobím?
"Moje Şirin."
Moje Şirin...
Měl jsem...
takovouhle dýku
a košili.
- Nevidělas je? - Ne, neviděla.
Možná jsi je měl, když maminka ještě žila.
Nejsem si jistá. Byly ty věci důležité?
Velmi.
To určitě byly.
Tak.
Jdeme.
Výborně.
Talismany jsou pryč.
Ani nevím, jak se sám dostanu zpět.
Úžasné.
Hej, ty.
- Strejdo Azime! - Ano?
- Táta chce s tebou mluvit. - Azime...
Jo?
Mohli bychom jít ke Zlaté bráně?
- Ke Zlaté bráně? - Jo.
Jistě. Pojďme. Ale nejprve bychom měli odvést Şirin.
Dobře. Pojď sem.
To je ono, moje Şirin.
Jsem tvůj nejlepší přítel. Proč mi to neřekneš?
Pořád mluvíš o Zlaté bráně a slunečních hodinách.
Určitě nevíš o Dómu supů.
To určitě! Je to knihovna času.
Ale nikdo tomu nevěří. Prý je to jen mýtus.
Co víš? Možná je skutečný.
Měření času není snadné.
Astronomie, vesmír, jiné prostory...
To vše je součástí mé práce. Jistěže o tom vím.
To tvrdíš, ale ani nevíš, jestli tam jsou ty sluneční hodiny pohřbeny.
- Cos říkal? - Vidíš?
V Dómu?
To si děláš legraci.
Myslíš to vážně?
Tak jdeme! Na co čekáme? Jestli je to tak, tak se asi zblázním.
Copak je? Cos viděl?
Tohle? Jedno nakreslil i sem.
Svá znamení nechává po celém městě.
Zabil už pět vezírů. Je znám jako zabiják vezírů.
Víš co?
Neskončí, dokud ho někdo nezastaví. Určitě bude pokračovat. Uvidíš.
Jdeme. Ani ještě nevíme, jak se dostaneme dovnitř.
- Oni nás tam nepustí? - Jistěže ne.
Je tam celá pokladnice, takže ne.
Ale vím o někom, kdo nám může pomoci.
Počkej tady. Hned se vrátím, ano?
Čekej tady.
Nezklam mě, Azime.
Mohlo by mi alespoň něco vyjít, prosím?
Tvé snažení je marné.
Sultán ty hodiny přemístil. Nejsou tam.
Jak víš, že je hledám?
Tvé prokletí je, že jsi tady,
a mé, že všechno vím, Hakane.
Pocházíš z rodu věštců.
Poslyš. Musím se dostat domů.
Zeynep a ostatní Věrní mě potřebují. Prosím, pomoz mi.
Odejdeš s hodinami,
ale vrátíš se zpět.
Vrátit se zpět?
Přemýšlels někdy o tom, proč tě ten klíč zavedl sem?
Ale co tady mám dělat?
Podívej se na mě. Nemám košili ani dýku.
Hrdinství není v předmětech. Máš ho v sobě, Hakane.
Nikdy nepochybuj o své síle.
Tvá síla je tvůj osud.
Nikdy...
Nikdy nepochybuj o své síle.
Tvá síla je tvůj osud.
Tati!
To ty změníš minulost a budoucnost.
Harune.
Řekl jsem, ať počkáš tam dole. Co to děláš?
Co se stalo? Viděls další značku?
Pro lásku Boží... On ani nepromluví.
- Azime. - Co se děje?
Jo?
Vím, kdo je zabiják vezírů.
Zabiják vezírů?
- Tak ho pojďme chytit. - Nespěchej.
Je to velmi mocná organizace.
Než něco podnikneme, musím si sehnat pár věcí.
Nech to. Udělám to.
Proč? Protože ženy to nezvládnou?
Jistěže zvládnou, ale nevím...
Ale nevím, jestli by měly. Jsi...
Ženy jsou křehké bytosti.
Prosím tě. Pro lásku Boží...
Někdo jde.
Schovejte se.
Haló? Je tu někdo?
Hej, polož to. Uklidni se. To jsem já.
Dobře. Klid.
Co je to?
Obětoval jsem svůj život a stále mi nevěříte.
Co si přeješ od Velkého vezíra?
Hoďte minci svému chudému poddanému.
- Uhni z cesty! - Jsem v zoufalé situaci.
Hodně jsem trpěl, pane.
Stop.
Stop!
Prosím, ve jménu Boha.
Pane, vím, kdo je zabiják vezírů...
Vím, kdo je ten zabiják. Přestaňte.
Dost. Mám dobré úmysly. Mám vám co říct, pane.
Pusťte ho.
Ať promluví.
Pane, zabiják vezírů je jeden z Nesmrtelných.
Nějakým způsobem z těch smrtí profitují.
Mají něco v plánu.
Nesmrtelní říkáš?
Když mě odvedete k sultánovi, vysvětlím to i jemu,
aby mohl nechat vyrobit předměty, které mohu proti nim použít.
Rozumím, synu.
Ale sultána nemůžeme rušit
vymyšlenými stvořeními, démony či temnými duchy.
Vy o Nesmrtelných nevíte?
Jsou skuteční.
- Je jasné, že už provedli... - Dost!
Pane, já vám nelžu!
Jestli chcete, odvedu vás k jejich vůdci.
To je ten, který je zodpovědný za vše, co se jim stalo!
Pane...
Pokud si tím jsi jistý,
přines mi důkaz o tom, žes toho zabijáka našel.
Potom tě za sultánem odvedu. Jedeme!
Pane, prosím! Pane, poslouchejte mě, prosím!
Vyjé!
- Dobrou chuť. - Děkuji. Dobrou noc.
- Konečně. - Nestěžuj si.
Tys tu chtěla pracovat.
Vést druhé je břemeno, ale mohu ti pomoci, jestli chceš.
Ne, děkuji. Nechceme, aby sis ušpinil oblečení.
Ukaž...
Jsi tak netrpělivý.
Když vidíš dobrý tah, měl bys počkat, až uvidíš lepší.
Nezapomeň na to.
Šach.
To ti nesluší, Valerie.
Zasloužíš si něco lepšího.
Jsem spokojená s tím, co mám, doktore.
Jen si přeji, aby všichni plnili své povinnosti.
Máš pravdu.
Král zastupuje jen vládu.
Skutečným vládcem je vezír.
Co tady děláš?
Chybíš mi. Chci být s tebou.
Je tady doktor. Nemohu odejít.
Myslíš, že mě to zajímá?
- Neodejdu, dokud nevyjdeš ven. - Nech toho.
Budu tady.
Dobře. Počkej venku. Já přijdu.
- Pospěš. - Dobře.
Kdo to byl? Často vás spolu vídám.
- Je to jen práce. - Takže jen nějaký pěšák?
Viděls, že bych někdy udělala chybný krok?
Šach...
mat.
Taverna je ještě otevřená.
Co když nás někdo uvidí? Víš, jak je to nebezpečné.
Poslyš, než se na mě budeš zlobit.
Musím být s tebou, když toužím po tom, abys byla moje.
Uhni!
Dobře.
Odejdu.
Ale ne bez odměny.
Bez jaké odměny?
Víš, co myslím.
Tolik tě miluji, duše moje.
Ale už musíš jít. Honem.
Dost už. Musím se vyspat. Nemůžeš tady být.
Dobře.
Jak si přeješ.
Stůj!
Azime?
Proč mě sleduješ?
Ty nejsi Harun!
Nebuď šílený. Dej to pryč.
Jak jsi věděl, kde Dóm je, když včera jsi ani nevěděl, že existuje?
Po dobytí bylo objevení hodin a to, že byly přemístěny,
přede všemi utajeno.
Harun o tom nemohl vědět.
Azime, zdržuješ mě.
Podívej se na to.
Přišel jsem vezírovi na stopu. Musím to říct velko...
Harun by věděl, že v noci k velkovezírovi nesmíš.
Kdo jsi?
Dobře.
Všechno ti řeknu.
Ale slib, že mi pomůžeš.
- Co to bylo? - Co?
- Co se děje? - Vojáci!
- Chraňte vezíra! - Na svá místa!
- Odkud to přichází? - Pospěšte.
Chraňte ho!
- Vezír! - Honem! Vojáci, rozptylte se!
- Pospěšte! - Pane!
Pomoc!
- Zkontrolujte střechy! - Rychle!
- Zkontrolujte okolí! - Pomoc!
Stůj. Kam jdeš?
Poznáváte mě?
Už jsem se s velkovezírem setkal. Mám důkaz, který požadoval.
Poznávám tě, žebráku.
Nemusíš se snažit.
Velkovezír Mustafa byl v noci napaden
a zemřel.
Uvolněte cestu.
- Museli jmenovat někoho jiného. - Jistě.
Pokladníka Ahmeta Pashu.
Ale k němu nesmíš. Máme jasné rozkazy.
Po tolika vraždách se nebudou oficiální představitelé stýkat s veřejností.
- Ten chlap s ním mluví. - Ale ty nejsi on.
To je mistr Hüsrev.
Má spoustu následovníků.
Má vliv ve všech kruzích.
Jdeme!
Mistře Hüsreve!
Počkejte! Poslouchejte. Vím, kdo je zabiják vezírů,
ale nikdo mě neposlouchá.
Říkáš, že víš, kdo je tím vrahem?
Řekni nám to, ať můžeme posloužit vládě.
No tak, mluv. Vyřešíme to.
Co je to?
Jeden z vrahových šípů.
Neposlouchejte ho, pane. Je jasné, že mu přeskočilo.
Věnuj své nadšení
něčemu jinému, mladý muži.
Vrať se...
než bude pozdě.
Život na špatné cestě vede jen k bolesti.
Než se naděje, budeš umlčen...
potom ztratíš zrak...
a nakonec přestaneš docela dýchat.
Ale být na živu je krásné, není to tak?
Faysal...
Podívej se na to. Kdo ví, jak se mu vede.
Děláte z toho takové drama.
Bude to v pořádku. Je to Hakan. Vrátí se a probudí se. Věřte mi.
- Kde je vůbec Zeynep? - Tys sem letěl?
- Neletěl. - Neviděls, v jakém stavu je město?
No jo. Pravda.
Je to šílené. Všude samý zmatek.
Probudil jsem se v nemocnici,
takže bylo pro mě těžké se sem dostat.
Lidi se dočista zbláznili. Jsou vyšinutí.
V ghettu jsem slýchával podobné příběhy...
Že Nesmrtelní proměnili všechny na sebe.
- Dosáhli toho, čeho chtěli. - Co tím myslíš?
Cože? Ti všichni lidi jsou Nesmrtelní?
Moment. Tak jakým způsobem všechny ty lidi ovládají?
Tak to není. Tohle je jiné.
Ale tam venku je chaos. Navzájem se napadají.
Takže to spadá do naší oblasti. Kde je Zeynep?
Kde je?
Zeynep a Aylin požili ten lektvar.
Jak to jde?
Zvykla sis na svou novou osobnost?
Už to chápu.
Zeynep, strach ze smrti,
strach z budoucnosti, fyzická bolest... To vše člověka oslabuje.
My takoví nejsme. Jsme silní.
Pravidla nás nezastaví, Zeynep. Nejsme jako lidské pokolení.
My svou neschopnost neskrýváme za touhu po vlastnictví.
Nic z toho, co se děje, není zlo.
Skutečně, věř mi.
Zakládá se nové zřízení...
založené na naší nesmrtelnosti a nové skutečnosti.
Představ si život, ve kterém tě nikdo neovládá,
ve kterém nejsou pravidla a který je plný nekonečného potěšení.
Život, ve kterém smrtelní nemají místo.
Ano. Lituji.
Dny, kdys byla loajální Hakanovi, jsou pryč.
Byla jsem oddaná rodu Ochránců, ne Hakanovi.
Čerstvá zelenina!
Pokud je to, co říkáš, pravda, jsem svědkem důležité chvíle.
500 let dlouhá pouť!
Musíš si vzít něco s sebou.
Kdyby to bylo možné,
měl bych u sebe dýku a košili a vezíra bych dorazil tady.
Ale své lidi mají všude.
Dýku nezískám, dokud nenadejde správný čas.
Co s tou dýkou budeš dělat?
Skončím to s vezírem přímo tady.
Copak oni ji prostě znovu neoživí?
Podívej se na to, jak tady kape ta voda.
Kámen ji na chvíli zastaví,
ale voda teče dál.
Když zastavíš kohoutek...
nebudou povodně ani kapky.
Není moudré očekávat jiný výsledek, když na to jdeš stejným způsobem.
Takže existuje jiný způsob?
Jen říkám, ať používáš hlavu. Jdeme.
No tak, chlape!
Víš co?
Nejprve jsem si myslel, že jsi Ochránce.
Skutečně.
Jsi chytrá. Jsi silná.
Hakan bude tvou nepřítomností trpět.
Protože beze mě nic neznamená.
To já jsem pro naši věc žila od chvíle, kdy jsem se narodila.
A co se stalo?
Pak se objevil Hakan a vše pokazil.
To ty sis od začátku vše zasloužila.
Buď s námi a vem si, co ti patří.
Mohu ti věřit?
Krev Nesmrtelných mi proudí v žilách.
Dobře.
Tak to dokaž.
Hakan je zpátky doma. Vezmeme ten klíč společně.
Rozptylte se.
Věříš Zeynep moc překotně. Ví, jak převlékat kabáty.
Možná máš pravdu.
Ty sama jsi vůdkyně a přesto jsi klíč dvakrát ztratila.
Místo na mě se podívej sám na sebe.
Útok, který jsi po staletí nedokázal, se teď děje.
Ano.
Útok, který ne a ne skončit.
No tak, vezíre!
Tři z nich šli nahoru.
Ale Zeynep je tady.
Tohle je Místnost času.
Místo, kde se určuje denní doba,
a místo, kde vydělávám na živobytí.
Je tu nepořádek a je to tu zastaralé,
ale ujde to.
- Hodiny? - Jasně. Jsou na dvoře.
Pojď za mnou.
Tady to je.
- To je ono. - Řekl jsem, že změřím čas,
tak je donesli sem.
Když věštkyně řekla, že to bude fungovat, tak by mělo.
Ale tomuhle nerozumím. Vidíš tady ty symboly?
Navzájem se nedoplňují.
Stejné symboly jako na klíči.
Takže víš, jak je seřadit?
Ano.
- Pomoz mi. - Tak do toho.
Počkej.
Copak je?
Co to děláš?
Nemohu sice přinést nic z budoucnosti,
ale možná mohu vzít něco tam.
Mohu to zkusit.
Ano.
No tak. Pomoz mi.
- Tímto směrem. - Bismillah.
Otoč to.
Stop.
Funguje to.
Hakane, to nic.
Uklidni se. Nesmrtelní jsou tu.
- Musíš vzít ten klíč. Odcházíme. - Cože?
Vem ten klíč, Hakane. Vem ten klíč.
To nic. Jen ten klíč vem.
- Utíkejte. - Vem ho.
- Buraku! Buraku... - Buraku!
Zeynep.
Stůj.
Tak rád tě vidím.
Řekla jsem, ať stojíš.
Zeynep, nešil. To jsem já. Uklidni se.
To jsem já.
Burak.
Ten, který tě miluje.
Vzpomeň si. Vzpomeň si na naše společné chvíle tady.
Jděte.
Honem, Hakane.
Vždycky jsem tě tolik miloval
- a vždy jsem byl věrný... - Už nejsem Věrná.
Zeynep?
Uhni!
Pojď sem.
Jsou dole!
Pojďte, lidi.
Já...
Zasloužím si rozloučení, že?
Tohle je nový svět. Můžeš se k nám přidat, jestli chceš.
Zachraň se. Staň se Nesmrtelným.
Mám...
poslední přání.
Věz, že jsem tě miloval...
až do posledního dechu.
Byl to hodný kluk.
Je to tak, Zeynep?
Co máme v plánu?
Budeme tady, dokud nenajdeme Hakana a klíč.
Do čeho jsme se to zapletli?
Burak je mrtvý. Nesmrtelní jsou všude kolem.
Ztratili jsme domov.
Skutečně se to děje?
Nemohu uvěřit tomu, co Zeynep udělala.
To už není Zeynep, lidi.
Takže se Zeynep taky vzdáme?
Já to s ničím nevzdávám.
Klíč mě přenesl do minulosti do těla prvního Ochránce.
Vyřešíme to v minulosti.
Překlad titulků: Roman Placzek