A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
ÉLŐ
- Veszed? - Igen.
Furcsa dolgok történnek körülöttünk.
Mindenhol egymásra támadnak az emberek!
Nézzétek ezt a helyet! Nézzétek meg!
Aki tudott, elmenekült. Csak az őrültek maradtak.
Halhatatlanok. Meg sem sérülnek.
Ha hallja ezt valaki, segítsen rajtunk!
Nem bírjuk tovább!
- Tolga! - Mi az?
Tolga, oda nézz!
Ott.
Szerintem le fog ugrani.
Jól van?
Azt hiszem, meghalt. Mi a franc ez?
Tolga...
Tolga, fuss!
- Tolga! - Fuss!
Tolga!
- Tolga, fuss! - Állj! Gyertek ide!
Tolga, gyere!
Tolga! Gyere!
- Fuss! - Tolga!
Tolga! A rohadt életbe!
- Nyugodj meg! - Mit csináljunk?
Az istenit!
Várj! Pillanat.
Nem lesz baj.
Francba!
Menjünk!
Gyere, szívem!
- Futás! Gyere! - Jó.
- Futás! - Fuss! Mozgás!
- Tolga... - Fuss! Gyerünk!
- Maradj itt! - Van ott valaki.
- Nézd! - Hol?
Állj! Ne!
- Fájt? - Láttad?
Te! Mit csináltál?
- Megmutatom neked! - Ne, hagyd abba!
- Nehogy meglássanak! - Ti ketten!
- Gyertek ide! - Észrevett! Fussunk!
- Fuss! - Jönnek, Tolga!
- Menj! Vigyázz! - Tolga, fuss!
Ne nézz, csak fuss!
Tolga!
Te szemét!
Tolga!
Eresszetek!
Engedjetek el!
Hagyjatok!
Könyörgök, engedjetek el!
Nocsak, mit fogtunk!
Hagyjatok békén!
Üdv az új Isztambulban, barátaim!
Faysal Erdem vagyok.
A híres, sikeres üzletember,
az elmúlt napok rejtélyes gonosza
és egy Halhatatlan!
Engedjetek el!
Mint már ti is sokan.
Soha ne felejtsétek el, amit értetek tettünk,
és készüljetek a bennetek szunnyadó vadember szabadon engedésére,
búcsút mondva a megalkuvó éneteknek!
Hiszen már nem maradtak egzisztenciális problémáitok.
Engedjetek el, könyörgök! Eresszetek! Hadd menjek!
Az utak lezárása és az elkülönítésünk mit sem ér.
Idióták!
Mert a város már a miénk!
De persze...
- Könyörgök! - ...lehet még pár halandó...
- Eresszetek! - ...a soraink között.
- Rohadék! - Nekik...
- Engedjetek el! - ...mondanék valamit:
mindig van hely a számotokra mellettünk.
Mit mondasz?
Soha!
- Jó, elvisszük. - Eresszetek!
Engedjetek el! Ne csináljátok!
- Nos... - Eresszetek!
- Ne! - Ez az utolsó figyelmeztetés.
Csatlakoztok hozzánk, vagy készüljetek az elkerülhetetlenre!
Ideje oldalt választanotok.
Káosz Isztambulban. Hallgatnak a hivatalos szervek.
ISZTAMBULBAN SÍRI CSEND
- Isztambul szellemváros lett. - Káosz és zavargás Isztambul utcáin...
...a parlament elnökének címzett levélben...
...hogy kerüljék el...
A becslések szerint nagyon magas a halottak és a sebesültek...
...a lakosokat érő további erőszak, még több...
Gyorsan növekszik a zűrzavar Isztambul kerületeiben.
Faysal...
KÁOSZ ISZTAMBULBAN!
Jaj, lelkem!
Hol vagyunk?
Viccelsz?
Azon a vidéken, amit Mehmed meghódított.
Konstantinápolyban.
Fordulj meg!
ISZTAMBUL 1459
ISZTAMBUL 2019
Gyertek be!
Óvatosan!
Lassan!
- Emeld kicsit feljebb! - Óvatosan!
- Vigyázz! - Figyelj a fejére!
Fektessétek le lassan!
Finoman!
Mondj már valamit!
Jól van, ugye?
Semmi változás.
Nézzétek! Mozgatja a szemét.
Szerintem a múltban jár.
Volt még valami furcsa ott, ahol rátaláltatok?
Mi az, hogy!
Így sodródott partra a Boszporusznál,
szorította a kulcsot a kezében.
És ha a kulcs bántja? Elvégre az az övék.
Lehet, hogy találunk valamit az archívumban.
Nisan gyógyszere kimerítette a testét. Talán a kulcs is árt neki.
Oké, ne említsük azt a nőt többé, jó?
Mondjátok, mi a terv!
Ha bántja őt, vegyük el! Miért van még ott?
Basszus!
Jól vagy, haver?
Mi történt?
- Újra megpróbálom. - Ne hülyéskedj!
Lehet, hogy ezzel bántod.
- Várunk, hogy felébredjen. - Meddig?
Nisan tud a helyről. Eljöhetnek.
Srácok, nincs más választásunk. Maradunk, és felkészülünk a legrosszabbra.
Gyerünk, pajtás!
Mi lesz?
Térj vissza hozzánk!
Harun, itt szét kell válnunk.
Harun!
Máshol jár ma az eszed.
Igen...
Harun!
Ne mozdulj! Könyörtelen az ellenséged.
Ne mozdulj!
Ne már, apa!
Micsoda?
Hogy tudtál így odaosonni hozzá?
Nagyszerű harcos leszel, Şirin.
Titok. Ne áruld el apának! Mérges lesz.
Bocsánat.
- Most megyek. - Ne ilyen hamar! Tarts velünk!
Nők nem jöhetnek a helyőrségbe.
Akkor engem miért engednek be, Azim bácsi?
Figyelj! Az a te otthonod, ez pedig az enyém.
De bármikor átjöhetsz, amikor csak akarsz.
Viszlát!
Várnak a helyőrségnél. Ne késsünk! Gyertek!
Indulás!
- Lányom... - „Lányom”?
Csak akkor hívsz így, ha haragszol rám.
Haragszol?
Hát...
Te aztán okos kislány vagy.
Hogy szólítlak, amikor nem haragszom?
Şirinkémnek.
Şirinkém...
Şirinkém!
Nekem is volt...
egy ilyen tőröm
és ingem.
- Láttad őket? - Nem.
Talán akkor, amikor anya még élt.
De nem biztos. Fontosak?
Fontosak voltak.
Bizony, fontosak.
Fogd!
Menjünk!
Remek.
Eltűntek a bűvös tárgyak.
És nem tudom, hogyan szerezzem őket vissza.
Óriási.
Hé, te!
- Azim bácsi! - Igen?
- Apa beszélne veled. - Azim...
Igen?
Elmehetnénk az Aranykapuhoz?
- Az Aranykapuhoz? - Oda.
Persze. Menjünk! Csak hagyjuk itt Şirint!
Jó. Gyere csak!
Így ni, Şirinkém.
A legjobb barátod vagyok. Miért nem mondod el?
Csak hadoválsz az Aranykapuról meg a napórákról.
Biztos nem ismered a keselyűk dómját.
A fenét nem! Az idő könyvtára.
De senki nem hiszi el. Mesének tartják.
Nem tudhatjuk. Talán létezik.
Az idő mérése nem könnyű feladat.
Asztronómia, az univerzum, más világok...
A munkám részei. Még szép, hogy ismerős!
Ezt mondod, de azt sem tudod, hogy ott van elásva a napóra.
- Hogy micsoda? - Látod?
A dómnál?
Ugratsz.
Komolyan?
Akkor menjünk! Mire várunk? Ha ez igaz, odaleszek az örömtől.
Mi az? Mit láttál?
Azt? Ide is rajzolt egyet.
Városszerte otthagyja a jelét.
Öt vezírrel végzett. Vezírölő néven ismerik.
Tudod, mit?
Nem hagyja abba, amíg meg nem állítják. Biztosan folytatni fogja. Meglátod.
Menjünk! Azt sem tudjuk, hogyan jutunk be.
- Nem engednek be? - Persze, hogy nem.
Ott a teljes kincstár. Szóval nem.
Viszont ismerek valakit, aki talán segíthet.
Várj itt! Mindjárt visszajövök, jó?
Csak várj itt!
Ne okozz csalódást, Azim!
Történhetne valami úgy, ahogy szeretném?
Hiábavaló az igyekezeted.
A szultán elvitte a napórát. Már nincs ott.
Honnan tudod, hogy azt keresem?
A te átkod az, hogy itt vagy...
az enyém pedig az, hogy mindent tudok, Hakan.
Az Orákulum vére vagy.
Figyelj! Haza kell jutnom.
Zeynepnek és a Hűségeseknek szükségük van rám. Segíts, kérlek.
Elmehetsz a napórával,
de visszatérsz majd.
Visszatérek?
Elgondolkodtál már rajta, miért hozott ide a kulcs?
De mit csináljak itt?
Nézz rám! Nincs meg az ingem, sem a tőröm.
Nem a tárgyaid az igazi hősök. Te magad vagy az, Hakan.
Sose kételkedj az erődben!
Az erőd a te sorsod.
Sose...
Sose kételkedj az erődben!
Az erőd a sorsod.
Apám!
Te fogod megváltoztatni a múltat és a jövőt.
Harun!
Azt mondtam, ott várj. Mit csinálsz?
Mi történt? Láttál még egy jelet?
Az áldóját! Már nem is beszél.
- Azim... - Mi történt?
Igen?
Tudom, ki a Vezírölő.
A Vezírölő?
- Akkor kapjuk el! - Semmi kapkodás!
Nagyon erős a szervezetük.
Kell még pár dolog, mielőtt lépünk.
Hagyd! Majd én.
Miért? Mert egy nő nem képes rá?
Dehogynem, csak nem tudom...
Nem egy nőnek kéne csinálnia. Vagyis te...
Tudod, a nők törékeny teremtések.
Jaj, ne! Az isten szerelmére...
Jön valaki.
Rejtőzzetek el!
Hahó! Van itt valaki?
Hé, tegyétek azt le! Nyugi! Én vagyok.
Jól van. Nyugalom.
Mi ez itt?
Feláldoztam az életem, és nem fogadtok be magatok közé?
Mit akarsz a nagyvezírtől?
Egy kis pénzt a szegény alattvalónak!
- Félre az útból! - Nagy bajban vagyok.
Sokat szenvedtem, uram.
Ne!
Megálljatok!
Az isten szerelmére, kérem!
Uram, tudom ki a Vezírölő...
Tudom, ki az ölő. Hagyjátok abba!
Jót akarok. Mondandóm van, uram.
Eresszétek el!
Hadd beszéljen!
Uram, az egyik Halhatatlan a Vezírölő.
Szert tesznek valamire a gyilkosságokkal.
Egy tervet követnek.
Halhatatlanokat mondtál?
Ha a szultán elé viszel, neki is elmagyarázhatom,
és megszerzi a nekem készült tárgyakat, amikkel küzdhetek ellenük.
Értem, fiam.
De nem zavarhatjuk a szultánt
képzelt teremtményekkel, démonokkal és szellemekkel.
Nem tudsz a Halhatatlanokról?
Ők léteznek!
- Nem tétlenkednek... - Elég!
Uram, nem hazudok.
Elvihetlek a vezetőjükhöz.
Aki az egészről tehet.
Uram...
Ha ennyire biztos vagy benne,
hozz nekem bizonyítékot a gyilkosról!
Akkor elviszlek a szultánhoz. Induljunk!
Kérlek, uram! Hallgass meg!
Gyí!
- Jó étvágyat! - Köszönöm. Jó éjt!
- Végre! - Ne panaszkodj!
Te akartál itt dolgozni.
Nagy teher vezérnek lenni, de segíthetek, ha szeretnéd.
Köszönöm, nem. Csak ne koszoljuk össze a ruhád!
Na, nézzük...
Türelmetlen vagy.
Ha jó lépést látsz, várj, és keress egy jobbat!
Ezt ne feledd!
Sakk.
Nem valók neked ezek a dolgok, Valeriya.
Jobbat érdemelsz.
Elégedett vagyok azzal, amim van, doktor.
Csak végezze mindenki a munkáját!
Jól mondod.
A király csak a kormányt képviseli.
Az igazi uralkodó a vezír.
Mit keresel itt?
Hiányoztál. Veled akartam lenni.
Itt a doktor. Nem mehetek el.
Azt hiszed, érdekel?
- Maradok, amíg ki nem jössz. - Ne!
Itt leszek!
Jó. Várj meg kint! Jövök.
- Siess! - Jól van na!
Ő ki volt? Sokat látom veled.
- Munka. - Csak egy akindzsi?
Léptem valaha is rosszat?
Sakk...
matt.
Még be sem zárt a fogadó.
És ha valaki meglát minket? Tudod, hogy veszélyes.
Hallgass meg, mielőtt mérgelődsz!
Veled kell lennem, ha azt akarom, hogy az enyém legyél.
Menj már!
Jól van.
Elmegyek.
De csak a jutalmammal.
Miféle jutalommal?
Tudod te azt.
Nagyon szeretlek, édesem.
De most el kell menned. Menj!
Elég! Aludnom kell. Nem maradhatsz.
Rendben.
Ahogy akarod.
Állj!
Azim?
Miért követsz?
Te nem Harun vagy.
Ne bolondozz! Tedd azt le!
Honnan tudtad, hol a dóm, ha tegnap még nem is hallottál róla?
A hódítás után a napóra megtalálása és az átszállítása
hétpecsétes titok volt.
Harun nem tudhatott róla.
Azim, vesztegeted az időm.
Ezt nézd!
A vezír nyomára akadtam. Szólnom kell a nagy...
Harun tudná, hogy a nagyvezír este nem látogatható.
Ki vagy te?
Rendben.
Elmondok neked mindent.
De meg kell ígérned, hogy segítesz.
- Mi volt ez? - Mi?
- Mi történik? - Katonák!
- Védjétek a vezírt! - A helyetekre!
- Honnan lőnek? - Gyorsan!
Védjétek őt!
- A vezír! - Katonák, szétszóródni!
- Gyorsan! - Uram!
Segítsetek!
- Ellenőrizzétek a tetőket! - Gyorsan!
- Környéket átfésülni! - Segítsetek!
Megállj! Hova mész?
Nem ismertek meg?
Beszéltem korábban a nagyvezírrel. Elhoztam neki a bizonyítékot.
Megismerlek, koldus.
De ne fáradj!
Musztafa nagyvezírt tegnap este megtámadták,
és elhunyt.
Utat!
- Biztosan kineveztek valaki mást. - Hogyne.
A kincstárnokot, Ahmet pasát.
De tilos beszélni vele. Szigorú parancsot kaptunk.
Ennyi merénylet után a vezetők már távolságot tartanak.
- Az az ember beszél vele. - De te nem ő vagy.
Ő Hüsrev nagyúr.
Rengeteg követője van.
Nagyon befolyásos.
Menjünk!
Hüsrev nagyúr!
Várj! Hallgass meg! Tudom, ki a Vezírölő,
de senki nem figyel rám.
Azt mondod, tudod, ki a gyilkos?
Áruld el nekünk, hogy segíthessük a kormányt!
Ki vele, mondd el! Hadd tegyük rendbe!
Az mi?
A gyilkos egyik nyila.
Ne hallgass rá, uram! Nincs ki a négy kereke.
Foglalkozz...
valami mással, fiatalember!
Fordulj vissza...
míg nem késő!
Egy téves utat választott élet csak fájdalommal jár.
Aztán egy szempillantás alatt megnémulsz...
elveszted a látásod...
és végül már levegőt sem kapsz majd.
Pedig meseszép élni, nem igaz?
Faysal...
Nézzétek! Hogy érezheti magát?
Ne majrézzatok már!
Nem lesz baj. Ő Hakan. Visszajön, és felébred. Bízzatok bennem!
- Amúgy meg hol van Zeynep? - Repültél idáig?
- Nem. - Nem láttad a várost?
Dehogynem. Tényleg.
Brutális. Minden totál káosz.
A kórházban tértem magamhoz,
állati nehéz volt eljutnom ide.
Bedilizett mindenki. Teljesen megkattantak.
Amúgy a gettóban hallottam ilyen sztorikat...
A Halhatatlanok mindenkit átváltoztattak.
- Elérték, amit akartak. - Micsoda?
Mi van? Azok kint mind Halhatatlanok?
Ácsi! Hogy irányítanak annyi embert?
Nem egészen az a helyzet. Ez más.
De káosz uralkodik odakint. Egymásnak esnek.
Akkor ez mégis ránk tartozik. Hol van Zeynep?
Hol van?
Zeynep és Aylin bevették azt a gyógyszert.
Hogy s mint?
Megszoktad az új éned?
Értem.
Zeynep, a halálfélelem,
a jövő miatti aggódás, a testi fájdalom mind csak gyengíti az embert.
Mi nem ilyenek vagyunk. Hanem erősek.
Minket nem állíthatnak meg a szabályok, Zeynep, mint az emberiséget.
Mi nem próbáljuk mohósággal takargatni a tehetetlenségünket.
Ami történik, az egyáltalán nem gonosz.
Tényleg, elhiheted.
Egy új rend van alakulóban...
ami a halhatatlanságunk áldásaira és a mi valóságunkra épül.
Képzelj el egy olyan életet, amiben senki nem vonhat felelősségre,
ahol nincsenek szabályok, és minden örök élvezet!
Ahol halandóknak nincs helyük.
Igen. Sajnálom.
A Hakan iránti hűségednek már rég vége.
A Védelmezők nemzetségéhez voltam hű, nem Hakanhoz.
Friss zöldséget!
Ha igazat beszéltél, fontos eseményt fogok látni.
Egy 500 éves utazást.
Muszáj hoznod valamit.
Ha lehetséges volna,
elhoznám a tőrt és az inget, és itt végeznék a vezírrel.
De mindenhol vannak embereik.
Lehetetlen idő előtt megszerezni a tőrt.
Mihez kezdesz a tőrrel?
Megölöm itt a vezírt.
És nem támasztják fel újra?
Nézd a lefelé csordogáló vizet!
A kő megállítja egy pillanatra,
de a víz továbbfolyik.
Ha elzárod a csapot...
nincs több áradás vagy beázás.
Oktondiság más eredményt várni, ha a módszer ugyanaz.
Vagyis van más mód is?
Annyit mondok, használd a fejed. Menjünk!
Gyere, pajtás!
Tudod, mit?
Először azt hittem, te vagy a Védelmező.
Komolyan.
Okos vagy. Erős.
Hakan megszenvedi majd a hiányod.
Mert nélkülem egy senki.
Én éltem az ügyért, mióta csak megszülettem.
Erre mi történt?
Jött Hakan, és mindent tönkretett.
Neked járt volna minden a kezdetektől fogva.
Csatlakozz hozzánk, és vedd el, amit megérdemelsz!
Bízhatok benned?
A Halhatatlanok vére folyik az ereimben.
Jó.
Akkor bizonyíts!
Hakan hazatért. Vegyük el együtt azt a kulcsot!
Váljunk szét!
Túl hamar akarsz megbízni Zeynepben. Az a lány egy áruló.
Talán igazad van.
De a vezetőnkként te is elveszetted kétszer a kulcsot.
Magaddal foglalkozz, mielőtt engem becsmérelsz!
Évszázadokon át nem tudtad végrehajtani ezt a támadást.
Igen.
A támadást, ami csak nem akar véget érni.
Gyere, vezír!
Hárman felmentek.
De itt van Zeynep.
Ez az Időszoba.
A hivatal, ahol meghatározzák az időt,
és ahol a kenyeremet keresem.
Kicsit rendetlen és régies neked,
de megfelel.
- A napóra? - Persze. Az udvarban.
Kövess!
Ez az!
- Ez az! - Szóltam, hogy mérném az időt,
és elhozták ide.
Ha az Orákulum szerint működik, akkor működnie kell.
Ez az, amit nem értek. Látod ezeket a jeleket itt?
Nem egészítik ki egymást.
Ugyanazok a jelek, mint a kulcson.
Akkor tudod, hogyan kell beállítani őket?
Igen.
- Segíts! - Csináljuk!
Várj!
Mi történt?
Mit csinálsz?
Ha nem is tudok semmit hozni a jövőből,
talán valamit elvihetek oda.
Legalább megpróbálom.
Igen.
Gyerünk! Segíts!
- Erre! - Biszmillah!
Forgasd!
Állj!
Sikerült.
Hakan, semmi baj.
Nyugodj meg! Itt vannak a Halhatatlanok.
- Hozd a kulcsot! Elmegyünk. - Mi?
Fogd a kulcsot, Hakan! A kulcsot!
Minden rendben. Hozd a kulcsot!
- Fussatok! - Fogd!
- Burak! - Burak!
Zeynep!
Maradj ott!
Örülök, hogy látlak.
Azt mondtam, maradj ott.
Zeynep, ne hülyéskedj! Én vagyok. Nyugi!
Én vagyok az.
Burak.
Aki szeret téged.
Emlékezz! Az itt töltött, közös időre.
Menjetek!
Gyere, Hakan!
Nagyon szerettelek,
- és mindig hűséges... - Már nem vagyok Hűséges.
Zeynep?
Menj!
Gyere!
Lent vannak!
Gyertek!
Azért...
csak megérdemlek egy búcsút, nem?
Ez már egy új világ. Csatlakozhatsz hozzánk, ha akarsz.
Mentsd magad! Válj Halhatatlanná!
Lenne egy...
utolsó kérésem hozzád.
Tudd, hogy szerettelek...
az utolsó leheletemig.
Rendes fiú volt.
Ugye, Zeynep?
Mi a terv?
Maradunk, amíg megtaláljuk Hakant és a kulcsot.
Mit értünk el?
Burak halott. Halhatatlanok mászkálnak odakint.
Oda az otthonunk.
Tényleg ez történik?
Nem tudom elhinni, amit Zeynep tett.
Ő már nem Zeynep.
Szóval Zeynepről is lemondunk?
Nem mondunk le semmiről.
A kulcs elvitt a múltba, az első Védelmező testébe.
A múltban fogjuk ezt rendbe tenni.
A feliratot fordította: Gelléri Péter