‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- שידור חי -‬
‫אתה מצלם?‬ ‫-כן.‬
‫דברים ממש מוזרים קורים מסביב.‬
‫בכל מקום שאנחנו הולכים,‬ ‫אנשים תוקפים אחד את השני.‬
‫תסתכלו מה קורה כאן. תסתכלו.‬
‫אלו שהיו יכולים לברוח, ברחו.‬ ‫רק המטורפים נשארו.‬
‫אי אפשר להרוג אותם. הם לא נפצעים.‬
‫בבקשה, אם מישהו שומע את זה,‬ ‫בבקשה תעזרו לנו.‬
‫אנחנו לא יכולים להחזיק מעמד יותר.‬
‫טולגה.‬ ‫-מה?‬
‫טולגה, תסתכל לשם.‬
‫לשם.‬
‫אני חושבת שהוא עומד לקפוץ.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני חושבת שהוא מת. מה זה, לעזאזל?‬
‫טולגה...‬
‫טולגה, תברח!‬
‫טולגה!‬ ‫-תברחי!‬
‫טולגה!‬
‫טולגה, תברח!‬ ‫-עצרו! בואו הנה!‬
‫טולגה, בוא!‬
‫טולגה! בוא.‬
‫תברחי.‬ ‫-טולגה!‬
‫טולגה! לעזאזל!‬
‫תירגעי.‬ ‫-מה נעשה?‬
‫לעזאזל!‬
‫רגע. חכי רגע.‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫לעזאזל.‬
‫בואי.‬
‫בואי, מותק.‬
‫רוצי. קדימה.‬ ‫-טוב.‬
‫רוץ.‬ ‫-רוצי. קדימה, רוצי.‬
‫טולגה...‬ ‫-רוצי. קדימה!‬
‫תישארי כאן.‬ ‫-יש שם מישהו.‬
‫תראי.‬ ‫-איפה?‬
‫עצור! לא!‬
‫זה כאב?‬ ‫-ראית את זה?‬
‫אתה! מה עשית?‬
‫אני אראה לך איך לעשות את זה.‬ ‫-לא, עצור!‬
‫תיזהר שהם לא יראו אותנו.‬ ‫-אתם שם!‬
‫בואו הנה!‬ ‫-הוא ראה אותנו! תברחי!‬
‫תברחי!‬ ‫-הם באים, טולגה!‬
‫מהר! תיזהרי!‬ ‫-טולגה, תברח!‬
‫אל תסתכלי, רק תרוצי!‬
‫טולגה!‬
‫תלכו לעזאזל!‬
‫טולגה!‬
‫תעזבו אותי!‬
‫תעזבו אותי, בבקשה!‬
‫תעזבו אותי.‬
‫בבקשה, תעזבו אותי!‬
‫תראה מה יש לנו כאן.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫ברוכים הבאים לאיסטנבול החדשה, ידידיי.‬
‫אני פייסל ארדם.‬
‫איש העסקים המצליח והמפורסם,‬
‫הפושע המסתורי של הימים האחרונים,‬
‫ובן אלמוות.‬
‫תעזבו אותי.‬
‫כפי שרבים מכם עכשיו.‬
‫אל תשכחו לעולם את הטובה שעשינו לכם,‬
‫ותתכוננו לשחרר את הפרא שבכם‬
‫בכך שתיפרדו לשלום מהכנוע שבכם.‬
‫כי, בסופו של דבר,‬ ‫לא נשארו לכם שום בעיות קיומיות.‬
‫בבקשה, תנו לי ללכת, אני מתחננת!‬ ‫תשחררו אותי!‬
‫זה לא יעזור אם תחסמו כבישים ותבודדו אותנו.‬
‫מטומטמים.‬
‫כי העיר הזאת שייכת עכשיו לנו!‬
‫אבל באופן טבעי...‬
‫בבקשה!‬ ‫-אולי ישנם כמה בני תמותה...‬
‫תעזבו אותי!‬ ‫-שנשארו בינינו.‬
‫מנוול!‬ ‫-אליהם...‬
‫תעזבו אותי, בבקשה.‬ ‫-אני רוצה לצאת בהצהרה.‬
‫יש לכם תמיד מקום בינינו.‬
‫מה דעתך?‬
‫אף פעם!‬
‫בסדר, אנחנו ניקח אותה.‬ ‫-תעזבו אותי.‬
‫בבקשה, תעזבו אותי. אל תעשו את זה.‬
‫אז...‬ ‫-תעזבו אותי.‬
‫לא!‬ ‫-זאת האזהרה האחרונה שלכם.‬
‫אתם יכולים להצטרף אלינו‬ ‫או להתכונן לסוף הבלתי נמנע.‬
‫הגיע הזמן לבחור צד.‬
‫איסטנבול בכאוס.‬
‫- אין תגובה רשמית -‬
‫- דממת מוות באיסטנבול -‬
‫איסטנבול עיר רפאים.‬
‫כאוס ואי שקט שוררים ברחובות איסטנבול‬ ‫בשעה שהמהומות...‬
‫הכאוס ברחובות איסטנבול מתפתח במהירות.‬
‫...כדי למנוע מהאיש...‬
‫לפי ההערכות,‬ ‫מספר הפצועים וההרוגים גבוה מאוד.‬
‫עם המשך האלימות‬ ‫שמשפיעה על האזרחים, יותר...‬
‫הכאוס ברובעי איסטנבול מתפתח במהירות.‬
‫מר פייסל...‬
‫- כאוס באיסטנבול -‬
‫נשמה שלי.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫אתה צוחק?‬
‫אנחנו בארצות שמהמט כבש.‬
‫בקונסטנטינופול.‬
‫תסתובב.‬
‫- איסטנבול, 1459 -‬
‫- איסטנבול, 2019 -‬
‫תיכנסו.‬
‫זהירות.‬
‫לאט.‬
‫תרים אותו קצת.‬ ‫-תיזהר.‬
‫זהירות.‬ ‫-תיזהר על הראש שלו.‬
‫תניחו אותו לאט.‬
‫בעדינות.‬
‫בבקשה, תגידי משהו.‬
‫הוא בסדר, נכון?‬
‫אין שינוי.‬
‫תראה, הוא מזיז את העיניים.‬
‫אני חושבת שהוא בעבר.‬
‫היה משהו מוזר במקום שבו מצאתם אותו?‬
‫לא היה יכול להיות מוזר יותר.‬
‫הוא נשטף לחוף על גדת הבוספורוס ככה,‬
‫אוחז את המפתח ממש חזק.‬
‫מה אם המפתח מכאיב לו?‬ ‫בסופו של דבר, הוא שייך להם.‬
‫אולי נגלה משהו בארכיונים.‬
‫הסם של ניסן התיש את גופו.‬ ‫אולי גם המפתח מכאיב לו.‬
‫בסדר, בואו לא נזכיר אותה יותר אף פעם, טוב?‬
‫רק תגידו לי מה התוכנית.‬
‫אם הוא מכאיב לו, בואו ניקח אותו ממנו.‬ ‫למה הוא עדיין שם?‬
‫חרא!‬
‫אחי, אתה בסדר?‬
‫מה קרה?‬
‫אנסה שוב!‬ ‫-עצור! אל תהיה מגוחך.‬
‫ייתכן שאתה מכאיב לו עכשיו.‬
‫נחכה שהוא יתעורר.‬ ‫-עוד כמה זמן?‬
‫ניסן מכירה את המקום. הם עלולים לבוא.‬
‫חבר'ה, אין לנו ברירה‬ ‫מלבד להישאר ולהתכונן לגרוע מכול.‬
‫בחייך, גבר.‬
‫בחייך.‬
‫תחזור אלינו.‬
‫הרון, אנחנו צריכים להתפצל כאן.‬
‫הרון!‬
‫אתה לא מרוכז היום.‬
‫כן...‬
‫הרון.‬
‫אל תזוז. האויב שלך אכזר מאוד.‬
‫אל תזוז!‬
‫באמת, אבא!‬
‫מה?‬
‫איך הצלחת להתגנב אליו ככה?‬
‫את תהיי לוחמת גדולה, שירין.‬
‫זה סוד. אל תגלי לאבא. הוא יתרגז.‬
‫סליחה.‬
‫אני אלך עכשיו.‬ ‫-אל תעזבי כל כך מהר. בואי איתנו.‬
‫אסור לנשים להיכנס למחנה.‬
‫אז למה הם נותנים לי להיכנס, דוד עזים?‬
‫תראי. זה הבית שלך, וזה הבית שלי.‬
‫אבל תוכלי לבוא לבקר מתי שתרצי, בסדר?‬
‫להתראות.‬
‫מחכים לנו בחיל המשמר. אסור לנו לאחר. בוא.‬
‫בוא נלך.‬
‫בתי...‬ ‫-"בתי"?‬
‫אתה קורא לי ככה רק כשאתה כועס עליי.‬
‫אתה כועס?‬
‫טוב...‬
‫את ילדה חכמה מאוד.‬
‫איך אני קורא לך כשאני לא כועס?‬
‫"שירין שלי."‬
‫שירין שלי.‬
‫שירין שלי...‬
‫היו לי...‬
‫פגיון כזה,‬
‫וחולצה.‬
‫ראית אותם?‬ ‫-לא, לא ראיתי.‬
‫אולי היה לך אותם כשאמא עדיין חיה.‬
‫אני לא בטוחה. הם היו חשובים?‬
‫כן, הם היו חשובים.‬
‫הם בהחלט היו חשובים.‬
‫הנה.‬
‫בואי נלך.‬
‫מצוין.‬
‫הקמעות נעלמו.‬
‫אני גם לא יודע איך אחזור.‬
‫מושלם.‬
‫היי, אתה.‬
‫דוד עזים!‬ ‫-כן?‬
‫אבא רוצה לדבר איתך.‬ ‫-עזים...‬
‫כן?‬
‫נוכל ללכת לשער הזהב?‬
‫לשער הזהב?‬ ‫-כן.‬
‫כמובן. בוא נלך.‬ ‫אבל עלינו להשאיר קודם את שירין.‬
‫בסדר. בואי הנה.‬
‫הנה, שירין שלי.‬
‫אני אמור להיות החבר הכי טוב שלך.‬ ‫למה אתה לא מספר לי?‬
‫אתה כל הזמן מדבר‬ ‫על שער הזהב ועל שעוני שמש.‬
‫אני משוכנע שאתה לא יודע על כיפת הנשר.‬
‫בטח שאני יודע! זאת ספריית הזמן עצמה.‬
‫אבל איש אינו מאמין לזה. אומרים שזאת אגדה.‬
‫איך אתה יודע? אולי זאת האמת.‬
‫למדוד זמן זאת לא משימה פשוטה.‬
‫אסטרונומיה, יקום, ממלכות אחרות...‬
‫כל אלה הם תחומים בעבודה שלי, נכון?‬ ‫כמובן שאני יודע על כך.‬
‫אתה אומר זאת, אבל אתה אפילו לא יודע‬ ‫ששעון השמש קבור שם.‬
‫מה אמרת?‬ ‫-רואה?‬
‫בכיפה?‬
‫אתה צוחק.‬
‫אתה רציני?‬
‫אז בוא נלך לשם! למה אנחנו מחכים?‬ ‫אם זה נכון, אני אהיה ברקיע השביעי.‬
‫מה זה? מה ראית?‬
‫אה, זה? גם כאן הוא צייר סימן.‬
‫הוא מצייר את הסימן שלהם בכל רחבי העיר.‬
‫הוא רצח חמישה וזירים.‬ ‫הוא ידוע בשם "רוצח הווזירים".‬
‫אתה יודע מה?‬
‫הוא לא יפסיק עד שהוא ייתפס.‬ ‫אני בטוח שהוא ימשיך. עוד תראה.‬
‫בוא נלך.‬ ‫אנחנו אפילו לא יודעים עדיין איך ניכנס.‬
‫הם לא יתנו לנו להיכנס?‬ ‫-כמובן שלא.‬
‫כל האוצר שמור שם, אז לא.‬
‫אבל אני מכיר מישהו שאולי יעזור לנו.‬
‫תחכה כאן. אני כבר חוזר, בסדר?‬
‫רק תחכה כאן.‬
‫תסב לי גאווה, עזים.‬
‫משהו יכול לקרות כמו שאני רוצה, בבקשה?‬
‫מאמציך הם לשווא.‬
‫הסולטן העביר את שעון השמש. הוא איננו שם.‬
‫איך את יודעת שאני מחפש אותו?‬
‫להיות כאן זאת הקללה שלך,‬
‫הקללה שלי היא לדעת הכול, האקן.‬
‫את משושלת האורקל.‬
‫הקשיבי לי. אני צריך לחזור הביתה.‬
‫זיינפ, הנאמנים האחרים, הם זקוקים לי.‬ ‫עזרי לי, בבקשה.‬
‫תוכל לעזוב עם שעון השמש,‬
‫אבל אתה תחזור.‬
‫אני אחזור?‬
‫חשבת פעם על הסיבה שהמפתח הביא אותך לכאן?‬
‫אבל מה אני אעשה כאן?‬
‫תסתכלי עליי.‬ ‫החולצה שלי לא אצלי, וגם לא הפגיון.‬
‫הגיבור האמיתי הם לא החפצים שלך,‬ ‫אלא אתה, האקן.‬
‫לעולם אל תטיל ספק בכוחך.‬
‫הכוח שלך הוא גורלך.‬
‫לעולם...‬
‫לעולם אל תטיל ספק בכוחך.‬
‫הכוח שלך הוא גורלך.‬
‫אבא!‬
‫אתה תשנה את העבר ואת העתיד.‬
‫הרון.‬
‫אמרתי לך לחכות שם. מה אתה עושה?‬
‫מה קרה? ראית סימן נוסף?‬
‫בשם אלוהים... הוא אפילו לא מדבר.‬
‫עזים...‬ ‫-מה קרה, גבר?‬
‫כן?‬
‫אני יודע מיהו רוצח הווזירים.‬
‫רוצח הווזירים?‬
‫אז בוא נלך לתפוס אותו.‬ ‫-אל תיחפז.‬
‫זהו ארגון חזק מאוד.‬
‫יש דברים שעליי להשיג לפני שנפעל.‬
‫תעזבי את זה. אני אעשה זאת.‬
‫למה? כי נשים לא יכולות לעשות זאת?‬
‫בטח שהן יכולות, אבל אני לא יודע...‬
‫אני לא חושב שהן צריכות. זאת אומרת, את...‬
‫את יודעת, נשים הן יצורים עדינים.‬
‫בחייך. בשם אלוהים...‬
‫מישהו בא.‬
‫תסתתרו.‬
‫שלום? יש כאן מישהו?‬
‫היי, תורידו אותם. תירגעו. זה אני.‬
‫בסדר. תירגעו.‬
‫מה זה?‬
‫הקרבתי את חיי,‬ ‫אבל אתם עדיין לא מוכנים לקבל אותי.‬
‫מה רצונך מהווזיר הגדול?‬
‫הטל מטבע לנתינך העני.‬
‫סור מהדרך!‬ ‫-אני נואש.‬
‫התייסרתי רבות, אדוני.‬
‫עצרו.‬
‫עצרו!‬
‫בבקשה, בשם אלוהים.‬
‫אדוני, אני יודע מיהו רוצח...‬
‫מיהו רוצח הווזירים. עצרו.‬
‫עצרו. כוונותיי טובות.‬ ‫יש לי מה לומר לך, אדוני.‬
‫שחררו אותו.‬
‫תנו לו לדבר.‬
‫אדוני, רוצח הווזירים הזה‬ ‫הוא אחד מבני האלמוות.‬
‫מן הסתם, הם מרוויחים משהו מהרציחות.‬
‫יש להם תוכנית.‬
‫בני אלמוות, אמרת?‬
‫אם תיקח אותי לסולטן,‬ ‫אוכל להסביר זאת גם לו,‬
‫כדי שיוכל להורות להכין את החפצים‬ ‫שדרושים לי כדי לפעול נגדם.‬
‫אני מבין, בני.‬
‫אף על פי כן,‬ ‫אנחנו לא יכולים להטריד את הסולטן‬
‫עם היצורים הדמיוניים האלה, שדים או רוחות.‬
‫אינך יודע על בני האלמוות?‬
‫הם אמיתיים.‬
‫זה ברור שהם כבר פעלו...‬ ‫-מספיק!‬
‫אדוני, אני לא משקר!‬
‫אם תרצה, אוכל לקחת אותך למנהיג שלהם.‬
‫הוא האיש שאחראי לכל מה שקרה להם!‬
‫אדוני...‬
‫אם אתה בטוח לגבי זה,‬
‫הבא לי הוכחה שמצאת את הרוצח.‬
‫ואז אקח אותך לסולטן. נצא לדרך!‬
‫אדוני, בבקשה! אדוני, הקשב לי, בבקשה!‬
‫דיו!‬
‫בתיאבון.‬ ‫-תודה. לילה טוב.‬
‫סוף סוף.‬ ‫-אל תתלונני.‬
‫זה היה רעיון שלך לעבוד כאן.‬
‫אני בטוח שמנהיגות היא נטל כבד,‬ ‫אבל אני יכול לעזור לך אם את רוצה.‬
‫לא, תודה.‬ ‫אנחנו לא רוצים שהבגדים שלך יתלכלכו.‬
‫בוא נראה...‬
‫אתה כל כך חסר סבלנות.‬
‫כשאתה רואה מהלך מוצלח,‬ ‫עליך לחכות ולחפש מהלך מוצלח יותר.‬
‫אל תשכח את זה.‬
‫שח.‬
‫הדברים האלה לא מתאימים לך, ואלריה.‬
‫מגיע לך יותר.‬
‫אני מרוצה ממה שיש לי, דוקטור.‬
‫אני רק רוצה שכולם יבצעו את תפקידם.‬
‫את צודקת.‬
‫המלך מייצג רק את השלטון.‬
‫השליט האמיתי הוא הווזיר.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫התגעגעתי אלייך. רציתי להיות איתך.‬
‫הדוקטור כאן. אני לא יכולה לצאת.‬
‫את חושבת שאכפת לי?‬
‫אני לא זז מכאן עד שתצאי.‬ ‫-תפסיק.‬
‫אני אהיה כאן.‬
‫בסדר. תחכה בחוץ. אני אבוא.‬
‫תמהרי.‬ ‫-בסדר כבר.‬
‫מי זה היה?‬ ‫אני רואה אותו בחברתך לעיתים תכופות.‬
‫חלק מהעבודה שלי.‬ ‫-כלומר, הוא אקינג'י פשוט?‬
‫ראית אותי פעם עושה מהלך מוטעה?‬
‫שח...‬
‫מט.‬
‫הפונדק אפילו לא סגור עדיין.‬
‫מה אם מישהו יראה אותנו?‬ ‫אתה יודע שזה מסוכן.‬
‫תקשיבי לפני שתכעסי עליי.‬
‫אני צריך להיות איתך אם אני רוצה שתהיי שלי.‬
‫תתרחק!‬
‫בסדר.‬
‫אני אלך.‬
‫אבל לא בלי הפרס שלי.‬
‫איזה פרס?‬
‫את יודעת מה זה.‬
‫אני כל כך אוהבת אותך, נשמה שלי.‬
‫אבל עליך לעזוב עכשיו. קדימה.‬
‫מספיק. אני צריכה לישון קצת.‬ ‫אסור לך להישאר כאן.‬
‫בסדר.‬
‫מה שתרצי.‬
‫עצור!‬
‫עזים?‬
‫למה אתה עוקב אחריי?‬
‫אתה לא הרון!‬
‫אל תהיה מגוחך. תוריד את זה.‬
‫איך ידעת איפה נמצאת הכיפה‬ ‫אם אתמול בכלל לא ידעת שהיא קיימת?‬
‫לאחר הכיבוש,‬ ‫הגילוי של שעון השמש והעובדה שהזיזו אותו‬
‫נשמרו בסוד כמוס.‬
‫לא ייתכן שהרון ידע על כך.‬
‫עזים, אתה מבזבז את זמני.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫עליתי על עקבות הווזיר.‬ ‫עליי לומר לווזיר הג...‬
‫הרון היה יודע‬ ‫שאסור לבקר את הווזיר הגדול בלילה.‬
‫מי אתה?‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, אספר לך הכול.‬
‫אבל עליך להבטיח שתעזור לי.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-מה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-חיילים!‬
‫הגנו על הווזיר!‬ ‫-תפסו עמדות!‬
‫מאיפה זה מגיע?‬ ‫-מהר!‬
‫הגנו עליו!‬
‫הווזיר!‬ ‫-קדימה! חיילים, תתפזרו!‬
‫מהר!‬ ‫-אדוני!‬
‫הצילו!‬
‫תבדקו על הגגות!‬ ‫-מהר!‬
‫תחפשו במתחם!‬ ‫-הצילו!‬
‫עצור. לאן אתה הולך?‬
‫אתה מזהה אותי?‬
‫פגשתי את הווזיר הגדול קודם.‬ ‫הבאתי את ההוכחה שהוא ביקש.‬
‫אני מזהה אותך, קבצן.‬
‫אל תטרח.‬
‫הווזיר הגדול מוסטפה הותקף אמש‬
‫והלך לעולמו.‬
‫פנו דרך!‬
‫בוודאי מינו מישהו אחר.‬ ‫-כמובן.‬
‫שר האוצר, אהמט פאשה.‬
‫אבל אינך יכול לדבר איתו.‬ ‫קיבלנו הוראות מפורשות.‬
‫לאחר התנקשויות כה רבות,‬ ‫נושאי המשרות הרמות ישמרו מרחק מהציבור.‬
‫הבחור הזה מדבר איתו.‬ ‫-אבל אתה לא הוא.‬
‫זהו האדון הושרב.‬
‫יש לו חסידים רבים.‬
‫הוא בעל השפעה רבה בכל החוגים.‬
‫קדימה!‬
‫אדון הושרב!‬
‫חכה. הקשב לי. אני יודע מיהו רוצח הווזירים,‬
‫אבל איש אינו מקשיב לי.‬
‫אתה אומר שאתה יודע מיהו הרוצח?‬
‫תגיד לנו כדי שנוכל להביא תועלת לשלטונות.‬
‫קדימה, אמור לי. בוא נטפל בעניין.‬
‫מה זה?‬
‫אחד החצים של הרוצח.‬
‫אל תקשיב לו, אדוני.‬ ‫זה ברור שמשהו לא בסדר אצלו.‬
‫הקדש את ליבך‬
‫למען מטרה אחרת, בחור צעיר.‬
‫לך...‬
‫לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫חיים שמוקדשים לדרך מוטעית יסבו לך רק כאב.‬
‫ואז, לפני שתשים לב, אתה תיאלם,‬
‫ואז תתעוור,‬
‫ולבסוף, תאבד גם את נשימתך.‬
‫אבל זה נהדר לחיות, נכון?‬
‫פייסל...‬
‫תסתכלו עליו. מי יודע מה שלומו.‬
‫אתם כאלה היסטריים.‬
‫יהיה בסדר. זה האקן.‬ ‫הוא יחזור ויתעורר. תסמכו עליי.‬
‫דרך אגב, איפה זיינפ?‬ ‫-הגעת לכאן בטיסה?‬
‫לא.‬ ‫-לא ראית מה קורה בעיר?‬
‫אה, כן. בטח.‬
‫זה טירוף. הבלגן חוגג בכל מקום.‬
‫התעוררתי בבית החולים,‬
‫ולכן היה לי קשה מאוד להגיע לכאן.‬
‫אנשים איבדו את שפיותם. הם לגמרי השתגעו.‬
‫בכל מקרה, שמעתי סיפורים כאלה בגטו,‬ ‫אתם יודעים...‬
‫בני האלמוות הפכו את כולם למה שהם.‬
‫סוף סוף הם השיגו מה שהם רצו.‬ ‫-למה אתה מתכוון?‬
‫מה? כל האנשים האלה הם בני אלמוות?‬
‫רק רגע. אז איך הם שולטים‬ ‫על הראשים של כל כך הרבה אנשים?‬
‫זה לא בדיוק ככה. זה אחרת.‬
‫אבל יש בלגן שם בחוץ.‬ ‫כולם תוקפים אחד את השני.‬
‫אז זה כן שייך לתחום שלנו.‬ ‫בסדר. איפה זיינפ?‬
‫איפה היא?‬
‫זיינפ ואיילין נטלו את הסם הזה.‬
‫מה המצב?‬
‫התרגלת לאני החדש שלך?‬
‫אני מבין.‬
‫זיינפ, הפחד מהמוות,‬
‫הדאגה לעתיד, סבל נפשי...‬ ‫כל אלה מחלישים את האדם.‬
‫אנחנו לא כאלה. אנחנו חזקים.‬
‫חוקים לא יכולים לעצור אותנו, זיינפ.‬ ‫זיינפ, אנחנו שונים מבני האדם.‬
‫אנחנו לא מנסים לחפות על אוזלת היד שלנו‬ ‫בכך שאנחנו משתלטים על כל דבר.‬
‫שום דבר ממה שקורה הוא לא מרושע.‬
‫באמת, תאמיני לי.‬
‫סדר חדש משתרר...‬
‫שמבוסס על הברכות של היותנו בני אלמוות‬ ‫ועל המציאות שלנו.‬
‫תדמייני חיים‬ ‫שבהם איש לא ידרוש ממך דין וחשבון,‬
‫שבהם אין חוקים, והם מלאים בעונג אינסופי.‬
‫חיים שאין בהם מקום לבני תמותה.‬
‫כן. אני מצטער.‬
‫הימים שבהם היית נאמנה להאקן חלפו מזמן.‬
‫הייתי נאמנה לשושלת המגן, לא להאקן.‬
‫ירקות טריים!‬
‫אם מה שאמרת נכון, אהיה עד לרגע חשוב מאוד.‬
‫מסע שנמשך 500 שנה.‬
‫אתה חייב להביא משהו בחזרה.‬
‫אם זה היה אפשרי,‬
‫הייתי מביא את הפגיון ואת החולצה,‬ ‫ומחסל את הווזיר כאן.‬
‫אבל יש להם אנשים בכל מקום.‬
‫בלתי אפשרי להשיג את הפגיון‬ ‫לפני שיגיע המועד.‬
‫מה תעשה בפגיון?‬
‫אחסל את הווזיר כאן.‬
‫הם לא פשוט יחזירו אותה לחיים?‬
‫תראה את המים שמטפטפים שם.‬
‫האבן יכולה לעצור את המים לרגע,‬
‫אבל המים ממשיכים לזרום.‬
‫אם סוגרים את הברז...‬
‫לא יהיו שיטפונות או דליפות.‬
‫זה לא חכם לצפות לתוצאות שונות‬ ‫כשנוקטים אותה גישה.‬
‫כלומר, יש דרך אחרת?‬
‫אני רק מציע לך להשתמש בראש. בוא נלך.‬
‫קדימה, גבר!‬
‫את יודעת מה?‬
‫בהתחלה חשבתי שאת המגן.‬
‫באמת.‬
‫את פקחית. את חזקה.‬
‫האקן יסבול מהיעדרך.‬
‫כי הוא כלום בלעדיי.‬
‫אני זאת שחייתה למען המטרה הזאת‬ ‫מאז היום שנולדתי.‬
‫ואז מה קרה?‬
‫האקן הגיע והרס הכול.‬
‫את היית זאת שהכול הגיע לה מההתחלה.‬
‫תצטרפי אלינו וקחי מה שמגיע לך.‬
‫אני יכול לבטוח בך?‬
‫דם בן אלמוות זורם בעורקיי.‬
‫טוב ויפה.‬
‫אז תוכיחי את עצמך.‬
‫האקן חזר הביתה. בואי ניקח את המפתח ביחד.‬
‫תתפזרו.‬
‫אתה נחפז מדי לבטוח בזיינפ.‬ ‫אחרי הכול, היא בוגדת.‬
‫אולי את צודקת.‬
‫אפילו בתור המנהיגה שלנו,‬ ‫את בעצמך איבדת את המפתח פעמיים.‬
‫תסתכל על עצמך במקום להיות עוקצני כלפיי.‬
‫התקיפה שלא הצלחת לבצע‬ ‫במשך מאות שנים יוצאת עכשיו לפועל.‬
‫כן.‬
‫התקיפה שמעולם לא התממשה.‬
‫קדימה, וזיר!‬
‫שלושה מהם עלו למעלה.‬
‫אבל זיינפ כאן.‬
‫זה חדר התזמון.‬
‫המכון שקובע את השעה במהלך היום‬
‫והמקום שבו אני עובד למחייתי.‬
‫המקום הזה קצת מבולגן וישן בשבילך,‬
‫אבל זה יספיק.‬
‫שעון השמש?‬ ‫-נכון. הוא בחצר.‬
‫בוא איתי.‬
‫הנה הוא.‬
‫זה השעון.‬ ‫-אמרתי להם שאמדוד זמן,‬
‫לכן הביאו אותו לכאן.‬
‫לדברי האורקל, הוא אמור לעבוד,‬ ‫אז הוא צריך לעבוד.‬
‫אבל זה הדבר שאני לא מבין.‬ ‫אתה רואה את הסמלים כאן?‬
‫הם אינם משלימים זה את זה.‬
‫אותם הסמלים שעל המפתח.‬
‫אז, אתה יודע איך לסדר אותם?‬
‫כן.‬
‫עזור לי.‬ ‫-בוא נעשה זאת.‬
‫חכה רגע.‬
‫מה קרה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ייתכן שלא אצליח להביא משהו מהעתיד,‬
‫אבל אולי אוכל לקחת משהו לשם.‬
‫אוכל לפחות לנסות.‬
‫כן.‬
‫קדימה. עזור לי.‬
‫לכיוון הזה.‬ ‫-בשם אלוהים.‬
‫תסובב את זה.‬
‫עצור.‬
‫זה עבד.‬
‫האקן, זה בסדר.‬
‫תירגע. בני האלמוות כאן.‬
‫עליך לקחת את המפתח. אנחנו עוזבים.‬ ‫-מה?‬
‫קח את המפתח, האקן. קח את המפתח.‬
‫זה בסדר. רק תיקח את המפתח.‬
‫אתם תברחו.‬ ‫-קח אותו.‬
‫בוראק! בוראק...‬ ‫-בוראק!‬
‫זיינפ.‬
‫תישאר שם.‬
‫אני שמח לראות אותך.‬
‫אמרתי, תישאר שם.‬
‫זיינפ, אל תעשי שטויות. זה אני. תירגעי.‬
‫זה אני.‬
‫בוראק.‬
‫הגבר שאוהב אותך.‬
‫תזכרי, תזכרי את הפעמים שהיינו כאן.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, האקן.‬
‫תמיד אהבתי אותך כל כך,‬
‫ותמיד הייתי נאמן...‬ ‫-אני כבר לא נאמנה יותר.‬
‫זיינפ?‬
‫זוז!‬
‫בוא הנה.‬
‫הם למטה!‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫אני...‬
‫מגיע לי לומר שלום, נכון?‬
‫זה עולם חדש עכשיו.‬ ‫אתה יכול להצטרף אלינו אם תרצה.‬
‫הצל את עצמך, היה לבן אלמוות.‬
‫יש לי...‬
‫בקשה אחת אחרונה ממך.‬
‫תדעי שאהבתי אותך...‬
‫אפילו כשנשמתי את נשימתי האחרונה.‬
‫הוא היה ילד טוב.‬
‫נכון, זיינפ?‬
‫מה התוכנית?‬
‫נישאר כאן עד שנמצא את האקן ונשיג את המפתח.‬
‫למה הכנסנו את עצמנו?‬
‫בוראק מת. בני האלמוות אורבים שם בחוץ.‬
‫איבדנו את ביתנו.‬
‫האם כל זה באמת קורה?‬
‫אני לא מאמין למה שזיינפ עשתה.‬
‫זאת כבר לא זיינפ יותר, חבר'ה.‬
‫אז אנחנו מוותרים גם על זיינפ?‬
‫אנחנו לא מוותרים על כלום.‬
‫המפתח לקח אותי לעבר,‬ ‫לתוך גופו של המגן הראשון.‬
‫אנחנו נפתור את זה בעבר.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬