EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Innan solnedgången öppnar vi...
...passagen...
...och Istanbul blir vårt.
Från och med nu...är du tillintetgjord.
Nu är det deras tur.
- Skrämde jag dig? Ursäkta. - Jag slumrade till.
Du ser elegant ut.
Jag tog med kakor.
- Hur mår Burak? - Tack.
För kakorna, menar jag.
För Burak, också.
Bra. Vi väntar.
Vad är det där?
Vitaminer.
Vill du ha?
Okej.
Förlåt. Jag var förvirrad. Jag glömde att fråga.
Jag ska hämta något att dricka. Vill du ha kaffe?
Kaffe är för de svaga.
Jag skojar. Njut av kaffet.
Okej. Jag kommer snart.
Vesiren brukade säga "kaffe är för de svaga".
Jävlar.
Släpp den.
Du lär vara smart, men du insåg inte vem jag är.
Vi har väntat på dig. Beskyddaren.
Självklart känner man sig dum.
Jag ångrar det inte.
Det är en mänsklig egenskap.
Vi faller för vackra ord.
Vi blir kära i någon.
Vi gör misstag. Och fortsätter att göra om samma misstag.
Jag var kär.
Det går inte att förneka.
Oavsett vad som händer, kommer du att ge mig nyckeln.
När det gäller att snacka, går det inte att stoppa dig.
När det handlar om gärningar...
Gör det.
Gör det. Döda mig.
Döda mig.
Hur ska du göra det?
Dolken?
Skjortan. Inte effektiv?
Ingen dolk.
Men jag ska begrava dig i betong i århundraden.
Det är inte så enkelt.
Jag är inte som de andra odödliga.
Ja.
Du kunde bara prata med mig genom speglar.
Men jag var närmre dig än du själv var.
I dina ögon.
I dig.
Jag följde efter dig.
Jag fanns i varenda spegel. Du blev din egen fiende.
Sen behövde du en måltavla.
Och jag valde Burak.
Han kommer att dö snart. På grund av dig.
Och så var det nyckeln.
Du utnyttjade mig för att hitta nyckeln.
Grattis.
Jag skickade dig till det förflutna...
...för att få information om nyckeln.
Nyckeln som vesiren letar efter
finns i svärdet.
Jag sa att du skulle längta efter att dö.
Det kommer att bli värre.
- Ge upp. - Gör det inte.
Du är kär i mig. Minns du?
- Du kommer att bli galen. - Tyst!
- Helt vansinnigt galen. - Tyst!
Du kommer att dö.
- Håll tyst! - Det är över när solen går ner.
Ni kommer alla att dö vid solnedgången.
- Det räcker! - Jag ska döda er alla!
Snälla öppna ögonen. Snälla.
Du kommer att bringa död till din älskade.
Nej.
Nej. Det kan inte vara du. Snälla, inte nu.
Nej.
Nej. Inte nu. Snälla.
Snälla.
Gud. Låt inte honom dö.
Ge mig lite vatten.
Burak!
Du vaknade!
Är du okej? Burak...
Nisan är vesiren.
Jag är ledsen. Du räddade mitt liv.
Gode Gud.
Förlåt.
Är du okej? Förlåt. Herregud. Jag kan inte tro det.
För en gångs skull blev min önskan uppfylld.
Jag kan inte tro det.
Ge mig...
Vad?
Din hand.
Varför?
Tatueringen.
Ritade du den?
Ja. Tycker du om den?
Den är förfärlig.
Lugn.
Snälla, ta det lugnt.
Vila lite.
- Gamarnas kupol. - Vad?
Vesiren...
...pratade om nyckeln...
Hitta den. Gamarnas kupol.
Kan du tömma fickorna och gå igenom igen?
Hakan.
Min hustru dog.
- På grund av dig. - Faysal.
Vet du? Rüya hade rätt.
Jag lyssnade inte.
Miss.
Människan är värdelös.
- Men jag kommer att ära hennes minne. - Inte nu.
Faysal...
...han måste lida mer.
Burak hade information. Gamarnas kupol.
Det är en legend.
Under fängelsehålorna i de Sju Tornen, finns det sju statyer av gamar.
- Som de sju sovarna? - Precis. Tidens arkiv förvaras där.
Sedan begynnelsen. Inklusive domedagen.
- De kommer vid solnedgången. - Den är om några timmar.
Vad ska vi göra?
Skjortan är problemet. Jag önskar att den fungerade.
Och dolken är borta.
Vi vet detta. Det finns ingen anledning att ta upp alla problem.
Vad är fel med det?
Vi har ont om tid. Bråka inte.
Hon har rätt.
Vi hittar en lösning.
Lösningen...
Ni måste döda mig.
Skjortan kommer att fungera igen.
Minns du spåkvinnan?
Vad sa hon om när magiska föremål förlorar sin kraft?
Bara om Beskyddaren dör
-återfår de sin kraft. - Nej.
- Det måste finnas ett annat sätt. - Det finns inget annat sätt.
Det är det enda sättet.
- Nej, det är det inte. - Lyssna på mig.
- Nej. - Lyssna på mig.
Du har lärt mig att inte agera känslomässigt.
Annars hade jag valt dig,
inte Istanbul.
Du sa att jag gjorde rätt.
Nu är det din tur.
Vesiren agerade smart.
Låg alltid steget före.
Men hon tror att skjortan inte fungerar.
Gör vi det här, kommer vi att ligga steget före.
Jag vet hur vi ska besegra henne, för jag vet källan till hennes hat.
Jag vet hennes svaga punkt...
...men skjortan...
...bör fungera.
Därför...
...måste jag dö.
Enkelt.
Du har ett sista jobb.
- Gör det. - Jag kan inte.
Vi måste göra det här.
- Jag kan inte. - Zeynep, kom hit.
Jag är Beskyddaren...
...och jag beordrar dig.
Döda mig.
Okej?
Nej, jag kan inte.
Zeynep.
Jag kan inte.
Sami.
Okej.
Jag gör det.
Jag litar på dig.
Du...
Vi...
Zeynep, jag också.
Jag också.
Oroa dig inte.
Kom igen. Jag litar på dig. Kom igen.
Tiden är ute.
Håll hårt.
Kom igen.
Okej. Gör i ordning defibrillatorn.
Håll er undan.
Ett, två, tre.
Öka till 150.
Ett, två, tre.
Kom igen, Hakan.
Öka till 200.
Ett, två, tre.
Mer.
Ett, två, tre.
Öka till 300.
Ett, två, tre.
Kom igen.
Vår ammunition, jag tvivlar på att den räcker.
Och?
Vi har våra knytnävar.
Lättare sagt än gjort. De har samlat ihop alla skitstövlar.
Vad väntar oss?
Förresten har vi inga magiska föremål.
Vi är inget för dem.
- Vi kan inte göra något åt det. - Ska vi be om hjälp?
Nog!
Det hjälper inte att fly.
Det är vi eller dem.
Hakan riskerade livet för det här. Nu är det vår tur.
Det är enda sättet att rädda staden. Det finns ingen återvändo.
Okej? Kom. Vi går.
Vi är redo.
Hakan?
Var är han?
Var är Hakan?
Han var där inne.
Han kom aldrig hit.
Han gick ensam.
Nisan, stopp!
Nisan!
- Stopp! Gör det inte! - Vet du fortfarande inte vem jag är?
- Vänta. Jag ska visa dig. - Du älskade honom.
Du gav honom till och med nyckeln.
Du ville vinna hans förtroende.
Du ville visa att du inte hade några band till de odödliga.
Du var kär i honom!
Vad gjorde han?
Han dödade dig.
Så du ville hämnas.
Istanbul och passagen är meningslösa.
Du vill läka ditt brustna hjärta genom att få mig att lida.
Din värld vilar på förräderi.
Ni förtjänar alla att dö.
Nisan, okej!
Ta vad du vill!
På ett villkor.
Använd inte nyckeln.
Tror du att du kan förhandla med mig?
Nisan, vi...
Vad?
Du var ett mirakel.
Jag såg det omedelbart.
Du såg annorlunda ut. Du rörde mig annorlunda.
Det var mer än kärlek.
Det var som om vi var skapade för varandra.
Du kände likadant. Jag vet det.
Det finns ingen annan förklaring till det som vi upplevde den natten.
Nisan...
...ge mig en chans.
Snälla.
- Kan jag verkligen lita på dig? - Till slutet.
Kom ihåg vad jag sa.
Jag gav aldrig upp på dig.
Någonsin.
Att lita på en Beskyddare...
...att tro på hans kärlek och ge upp allt för honom...
Aldrig.
Dags att ta farväl.
Du hade rätt.
Jag var kär i en Beskyddare.
Min själ.
Jag har en present till dig.
Den är din.
Jag vill inte ha med de odödliga att göra.
Jag vill vara din.
Du är ansvarig för det här.
Du skapade det här monstret.
Det är inte över än.
- Vad är det här? - Attacken för att öppna passagen.
- Vad? - I sig själv är nyckeln ingenting.
Det du hör är en inbjudan från Istanbul.
Att vakna upp och ansluta till oss.
Jag äger den nu.
Istanbul!
Dags att vakna!
Lyd er mästare!
Jag ska ge er odödlighet!
Kommer du ihåg vaccinet som jag gjorde för att rädda människor?
Som du delade ut?
Det var själva epidemin.
Nu upplever Istanbul odödlighet.
- Jag vann. Inte du. - Vad har du gjort, Nisan?
Vesir.
Vad, Beskyddaren?
Är folket som du beskyddade dina fiender nu?
Ge mig nyckeln.
- Aldrig. - Vad ska du göra?
Döda oskyldiga för att slåss mot mig?
Nyckeln.
Som du vill.
Zeynep, hjälp.
- Ge den till mig. - Var vettig nu.
Ge den till mig.
Zeynep.
Zeynep, gör det inte.
Min själ.
Nisan.
Min själ.
Kan du inte säga "mitt hjärta"?
Mitt hjärta.
Var är vi?
Skämtar du?
Vi är på platsen som Fatih erövrade. Konstantiniye. Vänd dig om.