A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Örökké szeretni foglak.
Ezer dolog maradt. Nem lesz kész semmi.
Igen, iparkodnunk kell. Még mindig sok a kicsomagolnivaló.
Biztos, hogy itt maradunk? Burak nagyon jól ismeri ezt a helyet.
Első a biztonság.
Hogy tehettem? Miért bíztam meg benne?
Ne, Zeynep!
Mindannyian megbíztunk benne.
Egyesek annál is jobban.
Akkor maradunk?
Igen, maradunk.
De nem csak Burak a gond. Faysal is.
Minket okol Rüya haláláért.
- Nem alaptalanul. - Persze.
Ez az otthonunk.
Nem megyünk el.
Ha jönnek, harcra számítanak.
Te...
nem láttad,
mire készül az a rohadék.
Vakon bíztál benne...
Fontos hírt hoztam.
Betörtek galériákba, raktárakba és aukciós házakba.
Ahol oszmán fegyvereket tároltak vagy állítottak ki.
És ennek mi köze hozzánk?
Nézzétek meg! Kik ők?
Halhatatlanságot ígértek nekik.
- Ők... - A vezír emberei.
- Pontosan. - Fogják magukat,
és antik fegyvereket lopnak?
Eddig még semmi sem tűnt el.
Ha nem vittek el semmit...
Valami fontosat keresnek.
Jó, de miért fegyvereket?
Mikor a Védelmező a Hűségeseknek adta a kulcs darabjait, azt mondta:
"Ezek mostantól a bajtársaitok."
A kardjaikban kellett elrejteniük a darabokat.
Arif és Sami az archívumban keresgélnek. Szólok nekik,
hogy egy 1450-es évekbeli kardot keresünk.
Csináld csak! A vezír nem nyugszik, amíg meg nem találja az utolsó darabot.
Velünk nem lesz könnyű dolga.
"Velünk"?
Eleget tettél, Zeynep.
Nézz rám!
Ugyanúgy kivagyok, mint te.
Rüya a szemünk előtt halt meg.
Kitaláltunk egy tervet a kulcsdarabokra, erre valaki, akit szeretek, meghal.
- Valaki, akit szeretsz? - Igen!
Óvatosan válassz barátokat!
Mire célzol?
- Először is... - Hé!
Rüyából ember lett!
- Te meg lefeküdtél a vezírrel! - Nem tudtam!
- Miért van a nyomunkban? - Én...
Figyeljetek már!
Nincs sok időnk.
Mivel engem okolsz Burak miatt,
ide hozom őt neked.
Tedd csak!
Esetleg jóváteheted.
És te mihez kezdesz?
Hogy mihez?
Elruccanok a Védelmező emlékeibe.
Talán kiderül valami az utolsó darabról,
és megtalálom még a vezír előtt.
Adj egy üvegcsét!
Tudod, hogy nem jó neked.
Tudom, Nisan, tudom.
Viszont a vezírről vagy a kulcsról semmit sem tudok.
Nincs más, vissza kell mennem a múltba.
Szóval muszáj meginnom.
Sőt, két fiolát iszom, hogy láthassam a vezírt.
Adok egy fecskendőt, ha gondolod.
Nisan!
- Egy feltétellel. - Rendben.
Veled maradok.
Oké, legyen!
Ülj le!
Védelmező!
Áldjon meg az Isten, hogy eljöttél!
- Riza uraság... - Az orvosok szerint...
súlyosbodott a betegségem.
Intézkednem kell
a rám bízott dologgal kapcsolatban.
Mit akarsz tenni?
Megtiszteltetés volt, amit rám bíztál.
Védelmezőm,
te tudod, mi a legjobb.
Hakan!
Jól vagy?
Láttam valamit.
Segíts!
Igyál!
Mit láttál?
Egy Hűséges otthonában jártam.
A halálán volt.
Azt mondta, beteg és haldoklik.
Odaadta
a kulcsdarabot a Védelmezőnek.
Tehát a Védelmező rejtette el a darabot?
Mit csinált?
A markolatba tette.
Amit a Vezír keres...
a Védelmező kardjában van.
Samival átböngésztük az archívumot, mindent tűvé tettünk.
Egy...
500 éves kardot keresünk...
sasfejű markolattal. Találtatok valami ilyet?
Sajnos sasfejű kard nincs.
Akkor hol az a kard?
Meg kell találnom a kardot.
Hé!
Na, tessék!
Az orvosság.
Mennem kell, Nisan.
Hakan, nem!
Muszáj megtalálnom még a vezír előtt.
Le fogsz bénulni.
Mégis mit akarsz? Kinyírni magad?
- Túlreagálod. - Nem!
Ha tovább makacskodsz, nem marad erőd senki megmentésére.
Nisan, hagyj békén!
És ha nem?
Akkor azt mondom, hogy...
volt egy kalandunk, és...
jó volt.
De csalódni fogsz, ha többre számítasz.
Nekem van egy feladatom.
Ez a város.
Így semmi hasznomat nem veszik.
Oké, elfogadom.
Elfogadod?
Elfogadom.
Vannak kötelességeid.
Ahogy nekem is.
Nincs időnk semmi másra.
Figyuzzatok!
Hova-hova, szépségem?
Eltévedtél?
Rossz helyre jöttem.
Ide nem jön senki véletlenül.
Küldött valaki?
Mert az a fazon nyilván nem akar viszontlátni téged.
Keresek valakit. Burakot.
Burakot.
Nemrég elköltözött.
Ismered? Tudod, hol lakik...?
Kopj le!
Ne keresd a bajt!
Nem kislánynak való hely ez.
Ezt vissza fogod szívni!
Tegyél csak próbára!
Még mindig úgy gondolod, hogy nem lánynak való hely ez?
Bravó!
Most pedig ki vele! Hol ez a Burak? És kicsoda ő?
Burak.
Volt egy vásárlónk a Nagy Bazárban. Régi kardokat gyűjtött.
Ő biztos tud róla.
Selim úr?
Igen?
Selimnek hívnak...
de ti még nem mutatkoztatok be.
Nisan vagyok.
- Nisan. - Nisan.
Selim úr, egy nagyon különleges kardot keresünk,
sasfejű a markolata.
Te a bazárban dolgoztál.
Igen.
De az már a múlt.
Miért?
Már valami fontosabbal foglalkozol?
Isten hozta, kisasszony!
Már vártuk önt.
A kard, amit kerestek...
felbecsülhetetlen értékű.
Miért?
Engem is érdekelne. Miért felbecsülhetetlen?
Mert meteoritból készült.
Mármint hétköznapi meteoritból...?
Törhetetlen,
és sosem marad alul az ellenséggel szemben.
Meteor.
Mindössze öt ilyen kard készült.
A sasfejű fegyver...
ma is megvan.
Azt beszélik, az összes többi odaveszett az 1622-es janicsárlázadáskor.
Tehát itt a kard. Az egyetemen.
Elhiszed azokat a dolgokat,
hogy ha valaki kinyitja a titkos átjárót, Isztambul elpusztul?
Tudod, mi mindenre képesek.
Láttad.
De egy átjáróról van szó...
két külön világ között.
Nem olyan, mint valami tündérmese?
Megtanultam, hogy ez bizony...
nem tündérmese.
Maradj itt!
Hívd a többieket!
Zeynep!
Vedd fel, Védelmező!
Félsz a saját tükörképedtől?
Vezír!
Tudom, hogy ki vagy.
Széttéplek!
A felemelt hang nem illik hozzád.
Viszont tudod, hogy mi igen?
- Az, ha játszol velem egy játékot. - Milyen játékot?
Milyen játékot?
Olyat, amiben döntened kell.
Két szeretett dolog között.
Melyiket választod? Isztambult vagy Zeynepet?
Csak az egyiket mentheted meg, Hakan.
Ha a kulcsot választod, Zeynep meghal, de Isztambul megmenekül.
Ha Zeynepre esik a választásod,
a csinos lány életben marad, ám a gyönyörű városod megsemmisül.
Igazságos választási lehetőség egy olyan árulónak, mint te.
- Mit választasz? - Miért csinálod ezt?
Azt akarom, hogy rágódj.
Azon, hogy milyen érzés,
ha mindent elvesztesz, pedig helyesen cselekedtél.
Zeynep.
Hakan.
Nyugalom!
Nem vagyok elég jó hozzád.
Hülyeség! Összevissza beszélsz. Még szép, hogy elég jó vagy.
Megmentetted az életem.
Tényleg?
Igen. Burak!
Minden rendbe fog jönni. Ne!
Maradj ébren! Nyisd ki a szemed! Burak!
Nyisd ki a szemed! Burak!
Csináljatok már valamit!
Kérlek! Burak!
Nyisd ki a szemed! Burak!
Kérlek! Burak!
Burak!
Burak, könyörgök! Csináljatok valamit!
Megoperáljuk. Várjon itt!
Nem hagyom magára! Nem hagyhatom egyedül. Nem!
Helyesen cselekedtél.
Jó, hogy Isztambult választottad.
Azt hittem, Burak a vezír.
Igen, azt hitted.
Az istenit! Az isten verje meg!
Én...
nem ezt akartam.
Bocsánatot kérek.
Zeynep...
Jobb, ha elmegyek.
Hé!
Védelmező, nagy a szád.
De amikor cselekedni kell,
csúfos kudarcot vallasz.
Megölettem veled a testvéred.
És utána mi történt?
Megvádoltad a barátodat.
És ő most haldoklik.
Még mindig azt hiszed, hogy megtalálhatsz?
Ki maradt?
Ki áll az oldaladon?
Veled vannak a Hűségesek?
Mi történt Zeyneppel?
Ki tart ki melletted?
Menj a fenébe!
Vagy...
teljesen egyedül maradtál?
Imádsz vihogni és gúnyolódni, mi?
Akkor nevess ezen! Nálam a kulcs, seggfej!
Senki vagy a kulcs nélkül. Jól tudod.
Mégis mit csinál?
Elnézést.
A beteg állapota válságos, de stabil.
Alszik.
Alaposan megvizsgáljuk, ha felébred.
Ezt meg hogy érti? Lehet, hogy nem tér magához?
A beteg személyes tárgyai.
Reméljük, rendbe jön.
Ez mi?
Az irántad érzett szerelmem jelképe.
Mit keresel itt?
Jöttem, amint hallottam.
Hogy maradhatnék otthon, ha Burak itt van?
Figyelj!
Ez neki csak egy karcolás.
Úgy tűnik, nem ismered.
Mikor a környékre költözött, rögtön láttam, milyen rendes.
Rengeteget segített nekünk.
Különösen a karantén alatt.
Keményebben odatette magát, mint a város.
Jó ember, ugye?
Még szép, hogy jó ember.
Sok helyet kirámolt, hogy gyógyszert vegyen az anyukájának, de lesittelték.
Az anyukájának?
Vele mi történt?
Hát...
amíg Burak rács mögött volt...
az anyukája egyedül maradt,
nem ápolta senki, és...
meghalt.
Azt nehogy elhagyd!
Csak az maradt neki a mamájától.
Az angyalszívű tolvaj elajándékozza a szajrét.
Nem loptam. Fogadd el!
Tesó...
viszlát!
Végre!
Merre jártál? Kereslek egy ideje.
Mi a baj?
Nisan, menj el!
Miért?
Ugráljak, ahogy fütyülsz? Nem vagyok az ölebed.
Menj el, különben...
Nem megyek.
Menj!
Emlékszel az első napodra itt? Féltél tőlem.
Emlékszel?
Újra félned kell.
Emberek halnak meg miattam.
Miattam halnak meg.
Menj, mentsd az életed! Menj!
Ez minden?
Ennyi az egész?
Nem elég.
Miért csinálod ezt?
Miért csinálod?
Mondd el nekem!
Avass be!
Mi gyötör?
Elmondom,
de meg fogod érteni, amit érzek?
Tegyél egy próbát!
Bulizni akarok.
Tessék?
Este elmenni valahova. Egy bárba, megállás nélkül vedelni egész éjjel,
berúgni, és döntéseket hozni. Reggel pedig jól megbánni.
De nem tehetem.
Mert rajtam van ez az ing.
Nem tehetem, mert...
ezt a tőrt hordom. Nem tehetem, mert Isztambult védelmezem!
Nem tehetem!
Beszélni akarok, Nisan.
Elfelejteni mindent akár csak egyetlen éjszakára.
Az a hülye srác akarok lenni a Nagy Bazárból, aki előtt nincs jövő.
Megöltem a testvérem.
El akarom felejteni,
hogy az az ember miattam lebeg élet-halál között.
El akarom felejteni, mennyire egyedül vagyok.
Mennydörgünk, mint egy ágyú.
Halandók vagyunk. Hűségesek.
Most, hogy te is kaptál tetoválást,
ideje talpra állnod, Burak úr.
Folytasd a munkád...
mert Hűségesként ez a kötelességed.
Mert a Hűségesek nem futamodnak meg,
nem hagynak cserben senkit.
Ahogy te sem.
Visszatérsz hozzánk.
Nyisd ki a szemed, Burak!
Gyere vissza hozzánk!
Elmész.
Késő van.
Maradj még egy kicsit!
Miért?
Mert...
Mi az?
Miért akarod, hogy maradjak?
Nem felelsz?
És még bátornak hiszed magad?
Meghalnál másokért, ehhez viszont nem vagy elég tökös?
Nem ismerek nálad gyávább és gyengébb férfit.
- Hakan... - Nisan!
Nisan...
VISSZAJÖVÖK
Vezír...
Faysal!
Megsirattalak.
Eljött az idő.
Mire?
A bosszúra.
Megfizet azért, amit velünk művelt.
Hakan?
Szerelmem!
Nézz magadra!
Sokat szenvedsz.
Köszönöm neked.
Nélküled nem sikerült volna.
Megtartok mindent, amit ígértem, Hakan.
Kicsináltalak.
Most azok következnek, akiket szeretsz.
Egyesével végzek majd velük.
És nem állsz többé az utamba.
A feliratot fordította: Gelléri Péter