‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎De ce mă pândești ca o fantomă?
‎Uite cine vorbea. Eu m-am dus ‎și m-am plimbat în trecut ca o fantomă?
‎Nu reușesc să văd nimic.
‎M-am blocat în clipa aia, ‎văd mereu același lucru.
‎Dar nu-i văd fața.
‎Ce-i cu mâinile tale?
‎Nu doar mâinile,
‎tot corpul îmi amorțește ‎când mă duc în trecut.
‎Mă tot forțez să văd mai mult,
‎dar nu știu cum.
‎Nu știu ce trebuie să faci acolo,
‎dar avem multă treabă aici.
‎Sunt noutăți?
‎Exact. Rüya e foarte furioasă ‎că am păcălit-o.
‎Vrea răzbunare și mi-a propus ceva.
‎E atât de furioasă pe Faysal,
‎încât ne dă bucățile ei din cheie ‎dacă îl ucidem.
‎- Deci nu-i pasă de el. ‎- Exact.
‎Bine.
‎Dar avem o problemă.
‎Rüya e exclusă de mult ‎din planurile Vizirului.
‎Doar Faysal știe unde e și ce planuri are.
‎Și? Dacă-i pui ei pumnalul la gât, ‎el o să ciripească.
‎Și dacă nu?
‎Dacă ne iese, punem mâna ‎și pe bucățile de cheie,
‎și pe Vizir.
‎Poți să-mi spui de la capăt cum facem?
‎Da. Dar întâi sun-o pe Rüya ‎și zi-i că acceptăm propunerea.
‎În primul rând,
‎unde e Faysal?
‎Rüya zice că, de câte ori ‎Faysal se retrage în singurătate,
‎se duce la o fermă.
‎Și, fiindcă acum e fugar, ‎trebuie să fie acolo.
‎Atât de josnică ai devenit,
‎încât să uneltești cu ei.
‎Tu vorbești? Netrebnicul ‎care și-a făcut soția muritoare?
‎Ai ajuns la capătul drumului.
‎Nu e cale de ieșire.
‎Dar...
‎- Dar nu ești singura. ‎- Nu.
‎Nu poți face asta.
‎Aveți până diseară.
‎O să spuneți tot ce știți.
‎Cine e Vizirul, ce planuri are, ‎de ce și-a făcut armată.
‎Sau omor pe unul dintre voi ‎în fața celuilalt.
‎Voi decideți pe care.
‎Nu-i nevoie să amâni,
‎fă ce vrei.
‎Prefer să mor ‎decât să vă spun ceva, mincinoșilor.
‎Aveți câteva ore.
‎Să-i închidem împreună? Cum se vor împăca?
‎Ai zis că Faysal e nebun după Rüya.
‎A preparat elixirul morții ‎ca să trăiască fericiți
‎și să aibă copii. ‎Iar Rüya i-a trimis un mesaj
‎chiar când se pregătea să plece din oraș.
‎Chiar dacă se urăsc, ‎fiecare e slăbiciunea celuilalt.
‎Bine. Presupunând că ai dreptate
‎și se împacă, noi ce câștigăm din asta?
‎Când e departe de Rüya, ‎Faysal ne conduce spre Vizir.
‎Dar, dacă se împacă,
‎nu va încerca să distrugă orașul ‎ori să rămână nemuritor.
‎Va reveni la sentimente mai bune.
‎Ai pus camera?
‎Am pus-o undeva, în învălmășeală. ‎O să vedem.
‎Scoateți-mă de aici! Zeynep!
‎- Ce e? Ți se năruiesc planurile? ‎- Ține-ți gura!
‎Bucățile din cheie, ‎în schimbul uciderii mele. Asta e?
‎- Cum? ‎- Ce „cum”?
‎Te rog, Rüya. De parcă n-ai ști.
‎Vizirul a auzit cu urechile sale, ‎în casa lui Hakan.
‎Despre ce...
‎A zis „Vizirul a auzit cu urechile sale ‎în casa lui Hakan”?
‎Exact asta a zis.
‎Cum se poate? Știm despre asta ‎doar noi doi, Rüya
‎și cei de la baia turcească.
‎Poate a auzit când eram acolo, ‎deși oglinzile erau acoperite.
‎Aylin s-a dus la fermă, cum am hotărât.
‎Arif, Sami...
‎să fie unul dintre ei Vizirul?
‎Imposibil. Părinții lor sunt ‎descendenții Loialilor.
‎Am avut doar numele și adresele lor.
‎Așa i-am găsit.
‎Poate Vizirul i-a luat locul ‎unuia dintre ei.
‎Cel mai puțin știm despre Burak.
‎Îl bănuiești pe Burak?
‎Nu e decât un borfaș.
‎Poate se preface că e.
‎Burak ne-a salvat viața ‎în zona aflată în carantină.
‎Ne-a ajutat. Cum ar putea fi Vizirul?
‎Dispare mereu. ‎Așa a făcut și alaltăieri-seară.
‎Când l-am întrebat, s-a eschivat.
‎S-ar putea să nu fie ce crezi tu.
‎Ce vrei să spui?
‎A fost cu mine în noaptea aia.
‎Și de ce ar ascunde asta?
‎Tu și Burak?
‎Nu e nimic de discutat. ‎A fost ceva de moment.
‎- Zeynep, taci. ‎- N-a fost...
‎Zeynep, taci!
‎De asta vrei să ne despărțim.
‎Și scuza ta e că sunt Protectorul ‎și am responsabilități.
‎De ce nu spui că nu poți avea ‎o relație, că nu poți să te înhami
‎fiindcă preferi promiscuitatea?
‎Hakan, nu spune lucruri ‎pe care o să le regreți.
‎Despărțirea noastră ‎n-are legătură cu Burak.
‎Bine.
‎Cum zici tu. Dar nu-ți cred minciunile.
‎Mă crezi sau nu, nu mint.
‎Spun adevărul.
‎Adună-i pe toți. ‎Vom exersa tehnici de luptă.
‎Fără să le spui?
‎Fă ce-ți zic.
‎Oameni buni, o să ne antrenăm puțin.
‎Trebuie să ne putem apăra și neînarmați.
‎Super! Trebuie să știi să te aperi.
‎Elif.
‎Burak.
‎Căpitane,
‎tu cauți bătaie, nu antrenament.
‎Cum te-ai prins?
‎Nu! Terminați! Ajunge!
‎Tu știi ce faci?
‎Ce e? Cauți reflexia șefului tău, Vizirul?
‎Taci.
‎Nu te chinui, e inutil.
‎Păstrează-ți părerile pentru tine. ‎Suntem aici din cauza ta.
‎Nu! Suntem aici din cauza ta! ‎Tu ai stricat totul!
‎Eu?
‎Dacă nu mă făceai muritoare, ‎nu ajungeam aici.
‎Nu, nu ajungeam aici
‎dacă nu te culcai cu Levent.
‎Știi ce am făcut și de ce am făcut-o, ‎dar nu poți să treci peste asta.
‎Mi-ar plăcea să știu un lucru.
‎Ce anume avea atât de deosebit? ‎De ce nu l-ai putut ucide?
‎Era foarte tandru,
‎foarte romantic?
‎Sau foarte bogat?
‎Nu poate fi ăsta motivul.
‎Sau poate...
‎era al naibii de bun la pat?
‎Cum a fost? Un muritor...
‎Destul!
‎Nu mă...
‎Acum...
‎te porți ca o muritoare.
‎Furioasă, dar nevolnică.
‎Nimic.
‎Unde ai fost? Te sun de câteva ore.
‎Să iau aer. Trebuie să-ți cer voie?
‎Hakan, nu mai fi tăios ‎cu mine și cu ceilalți.
‎Toți încearcă să te ajute.
‎Ai văzut și tu. Niciunul nu e Vizirul.
‎El e altfel decât ceilalți Nemuritori. ‎Poate inelul nu merge cu el.
‎Haide, nu fi absurd.
‎Secole la rând, și Loialii, și Protectorul
‎au folosit inelul ‎ca să-i vâneze pe Nemuritori.
‎De ce ar fi Vizirul altfel?
‎Până ieri, nu știam că un Nemuritor ‎poate vorbi prin oglinzi.
‎Vizirul...
‎Știm foarte puține despre Vizir.
‎Nu pot fi sigur.
‎Nici eu.
‎Deci vorbitul din oglindă ‎nu e singurul tău talent?
‎Sunt peste tot.
‎Sunt la fel de aproape ca răsuflarea ta.
‎Ca răsuflarea ta.
‎Tu...
‎Ieși afară!
‎- Ieși afară! ‎- Hakan...
‎- Ieși afară, dacă ai curaj! ‎- Te simți bine?
‎Nu mă simt bine! Îmi pierd mințile!
‎Te rog, încearcă să te calmezi!
‎Cum să mă calmez? Nu l-ai auzit?
‎„Sunt la fel de aproape ca răsuflarea ta.”
‎Tocmai de asta trebuie să fii calm. ‎Vrea să-ți ia mințile.
‎Tu... Blestemat să fiu ‎dacă nu pun mâna pe tine!
‎Trebuie să vă spun
‎că există indicii ‎că Vizirul e printre voi.
‎- Poftim? ‎- Cum?
‎E greu de crezut, dar așa e.
‎Ce legătură are cu ce ții în mână?
‎O să vă fac câte o tăietură la mână.
‎Dacă sângerează, ‎nu sunteți Vizirul. Dacă nu...
‎Atunci am pus-o.
‎Exact! Ai pus-o.
‎Bine, fă tăietura.
‎Din câte știu, există un inel pentru asta.
‎- Am încercat deja cu el. ‎- Când?
‎La antrenament.
‎Dacă l-ai testat și n-a mers, ‎de ce faci asta?
‎Vreau să fiu sigur.
‎Dacă sunteți siguri pe voi, ‎trebuie să mă lăsați.
‎Ai încercat și ai văzut. ‎Nu înțeleg ce mai vrei.
‎- Ține-ți gura! ‎- Stai puțin.
‎Are dreptate.
‎- Și eu cred... ‎- Te aștepți să te liniștim noi?
‎- Mergi prea departe! ‎- Și ce dacă?
‎M-am alăturat vouă ca să ajut, ‎dar acum zici:
‎„Unul dintre voi e monstrul ‎care vrea să distrugă Istanbulul”.
‎- Prostii! ‎- Revino-ți!
‎La naiba, refuz! Și ce?
‎De azi-dimineață, te porți ciudat.
‎Destul! Termină!
‎Bine.
‎Renunț. N-o să fiu țapul ispășitor ‎al nimănui.
‎Unde pleci?
‎- Termină! ‎- Nu poți pleca nicăieri!
‎Vizirul știe deja de planul tău.
‎Nu vezi? N-are nevoie de oglinzi. ‎Îi ajunge și o reflexie.
‎Îi jignești degeaba.
‎Ești gata să vorbești despre Vizir?
‎Nu!
‎Soția ta zice „nu”.
‎Ai mutat
‎munții din loc pentru femeia asta.
‎Nu mai pretinde că nu-ți pasă.
‎V-am dat timp până diseară? E prea mult.
‎Revin în două ore.
‎Dacă nu vorbești, asta e.
‎Hakan...
‎Sper că n-ai făcut o prostie.
‎Dacă te temi ‎pentru prietena ta Rüya, nu e cazul.
‎O tăietură mică.
‎Sunt întotdeauna cu tine, ‎de partea ta, da?
‎Dar mi-e teamă să nu fii impulsiv.
‎Nu-ți face griji.
‎Am făcut-o ca să se împace.
‎Încotro?
‎Într-un fel sau altul, ‎azi o să-l găsesc pe Vizir.
‎Turnul Fecioarei.
‎Nisan,
‎du-te la Turnul Fecioarei.
‎Ia niște doze de medicament.
‎Vom încerca ceva.
‎Poftim...
‎Hoțul nostru e de fapt super erou.
‎Sigur că este.
‎- E Superman al nostru. ‎- Superman.
‎Tare.
‎Superman!
‎Gata, cărați-vă.
‎Ai pus mâna pe o femeie frumoasă.
‎Fugi, piticanie!
‎Ia te uită, șoarecele de bibliotecă!
‎Sunt onorat.
‎Ce cauți aici?
‎Mi-a părut rău că ai plecat așa.
‎Ai venit să-ți iei la revedere?
‎De fapt...
‎vreau să vii înapoi.
‎De ce n-ai zis atunci? ‎Ne-a insultat fără motiv.
‎Eu... îl înțeleg.
‎De când a apărut Vizirul, ‎și-a pierdut mințile.
‎Și? Nici eu nu sunt mai bine.
‎Dar nu iau oamenii de gât, ‎acuzându-i că-s Nemuritori.
‎Ajunge. Încetează.
‎Îți cer să te întorci.
‎Nu reziști fără mine?
‎Poftim? Haide!
‎Stai!
‎Cred că vrei cu adevărat să mori.
‎E dansul iubirii pentru noi. ‎Ca în prima zi.
‎Dă-mi drumul.
‎De acord. Cu o condiție.
‎Vreau și eu tatuajul ăla. ‎Tatuajul Loialilor.
‎- Ai vrea tu! ‎- Bine?
‎De ce te obsedează tatuajul ăsta?
‎Vreau tot ce ai tu.
‎Dă-mi drumul. Bine. Bine!
‎Sunt gata.
‎Te-aș ciomăgi, dar...
‎Haide!
‎Când lucram în Marele bazar,
‎spuneam legenda Turnului Fecioarei ‎ca să atrag turiștii.
‎Cum s-a înecat Leandru ‎în timp ce înota spre iubită.
‎Ce se întâmplă?
‎Să fie pentru că te-ai epuizat?
‎Stai jos.
‎Dar a meritat.
‎Am aflat ceva.
‎Înțeleg, dar arăți groaznic.
‎Să așteptăm puțin.
‎Bine.
‎Nu l-ai uitat.
‎Doare?
‎„Un suflet care n-a simțit durerea ‎tânjește”, spuneai.
‎Poate sufletul meu primește ce-i lipsește.
‎Credeam că muritorii își duc viața
‎mai mult concret decât profund.
‎Simt durere, lăcrimează,
‎sunt fericiți, se îmbată,
‎prețuiesc fiecare gură de aer.
‎Chiar așa e?
‎Eu am crezut mereu
‎că a fi muritor înseamnă ‎a juca știind că pierzi.
‎Ziceam: „Ce rost are să lupți, ‎dacă în final mori?”
‎Acum, în fiecare clipă a vieții mele, ‎îmi spun că ar putea fi ultima.
‎Și mi-e groază de moarte.
‎Dar un lucru știu sigur...
‎Fiecare clipă a mea e prețioasă.
‎În nemurire, ‎nimic nu se întâmplă doar o dată.
‎Nu există sentiment ‎asupra căruia să merite să stărui.
‎Poate am pierdut ce era între noi ‎pentru că nu l-am prețuit.
‎Te simți bine?
‎Da. Să începem.
‎S-o lăsăm pe altă zi.
‎Nisan, n-avem timp de pierdut.
‎Am făcut cum ai zis.
‎Dar n-am venit să admir peisajul.
‎Știu, dar...
‎Doamne ferește, era să mori
‎călătorind în trecut. ‎Ești conștient de asta?
‎Nisan, exagerezi cu grija.
‎Ce-ți pasă?
‎Fac ce vreau. Cine naiba ești tu?
‎Cine sunt?
‎Țin foarte mult la tine.
‎Ia-l.
‎Stăpâne?
‎Îngroapă făptura asta.
‎Da, stăpâne.
‎Îngroapă-i și desaga,
‎să dispară pe vecie.
‎Ce e în traista aia?
‎Fir-ar să fie!
‎Am ajuns.
‎Poți pleca. Odihnește-te.
‎Le-am ascultat aiurelile toată ziua.
‎Slavă Domnului că au tăcut. Plec.
‎- Bine. ‎- Pe curând.
‎Pe curând.
‎Sunt foarte tăcuți.
‎Poate...
‎singura clipă când am simțit că mor...
‎a fost când am înțeles că te iubesc.
‎Dar tu habar n-aveai.
‎Cavidan?
‎Cavidan.
‎Hüsrev?
‎Ai pățit ceva? Ce s-a întâmplat?
‎Mă duceam la apeduct să văd apusul.
‎Am alunecat și am căzut.
‎Și eu merg acolo.
‎Să mergem amândoi.
‎Tot ce prețuim e sub acel apeduct.
‎Începutul dragostei noastre
‎și renașterea ei.
‎Am ceva de mărturisit.
‎Nu eram acolo întâmplător în acea zi.
‎Cum?
‎Cavidan?
‎Hüsrev?
‎Te duceai mereu acolo să privești apusul.
‎Și n-am găsit alt mod să-ți atrag atenția.
‎Vreau să spun...
‎eu te-am iubit tot timpul
‎și tu nu ți-ai dat seama.
‎Dar ai fugit de mine ani la rând, ‎ca să eviți o relație.
‎Fiindcă nu am curajul tău.
‎Te-am iubit întotdeauna.
‎Întotdeauna mi-am dorit să mă iubești. ‎Dar mi-era teamă de Nemuritori.
‎Uite.
‎Pentru tine.
‎Ce-i asta?
‎Simbolul iubirii mele pentru tine.
‎Scutește-mă. Un hoț cu inimă de înger, ‎care dăruiește ce a furat.
‎Nu e furat. Acceptă-l!
‎Oricum, nu ești iubita mea?
‎Iubita ta? Burak, nu suntem iubiți.
‎Ce vrei să spui?
‎- Și alaltăseară? ‎- A fost ceva impulsiv.
‎Nu ți se întâmplă?
‎Nu vrei să faci sex ‎când ești deprimat sau supărat?
‎Ba da, dar mi-am zis mai degrabă: ‎„O iubesc pe fata asta”.
‎Stai puțin! Ce a scos din buzunar?
‎Nu m-am despărțit nicio clipă de el.
‎Ai avut tot timpul elixirul morții?
‎Am vrut mereu să am ‎libertatea de a părăsi viața asta.
‎Și acum...
‎O să le spun tot ce știu despre Vizir.
‎Apoi vom pleca
‎și ne vom începe noua viață, ‎ca doi muritori.
‎Da, planul a funcționat. ‎Trebuie să-l sun pe Hakan.
‎N-am semnal. O să încerc de afară.
‎Vizirul...
‎Fir-ar să fie!
‎Fir-ar să fie...
‎Ticălosule...
‎Fir-ar să fie!
‎Știam eu... Știam eu!
‎Știam eu...
‎Zeynep...
‎Hakan, am vești grozave!
‎Zeynep, Burak e Vizirul.
‎Cum?
‎Inelul pe care l-am încercat era fals.
‎Cel adevărat era în geanta lui Burak.
‎Ca și emblema Vizirului, ‎pe care am văzut-o în trecut.
‎Burak e Vizirul!
‎Nu trebuie să faci asta.
‎Asta îmi doresc cel mai mult să fac.
‎Vizirul...
‎A reușit să ne ducă de nas!
‎Cum a putut Burak ‎să se ascundă atât de bine?
‎De ce l-ai dus acolo?
‎N-are rost să discutăm despre asta acum.
‎Important e unde se află.
‎Vizirul voia bucățile din cheie. ‎Așa că probabil o caută pe Rüya.
‎Rüya a zis ceva despre cheie?
‎Sigur că nu.
‎Dar vorbeau despre un apeduct.
‎Tot ce au mai prețios e acolo.
‎Apeduct?
‎Când Rüya a mers la aeroport ‎ca să plece din oraș, avea bucățile cu ea.
‎Bineînțeles. Sunt asigurarea ei de viață.
‎Dar poate le-a ascuns undeva,
‎când s-a întors acasă la tine.
‎Câte apeducte sunt de la aeroport la tine?
‎Probabil multe. Nu știu.
‎Hai să aflăm.
‎Cel mai probabil e ăsta.
‎Merită încercat.
‎Dacă îi găsim, îl găsim pe Vizir. Hai!
‎Bine.
‎S-o facem și să terminăm.
‎Încet! Hakan, ai grijă!
‎Ar putea fi ultima șansă ‎să-l prindem pe Vizir.
‎O vom lua de la capăt ‎acolo unde a început totul.
‎De acum înainte, suntem doar tu și eu.
‎Doar tu și eu.
‎Haide!
‎Trebuie să-i încetinim.
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Ne scapă!
‎Mai repede nu merge rabla asta!
‎O să mai încerc o dată.
‎Au dispărut.
‎Liniște-te, e bine.
‎Nu-i văd.
‎Sunt mult în spate.
‎Rüya!
‎Rüya...
‎Te rog!
‎Faysal?
‎Cavidan, ești bine? Ce s-a întâmplat?
‎De data asta...
‎nu mă prefac, iubitul meu.
‎Te iubesc.
‎Te rog!
‎Rüya, deschide ochii.
‎Rüya!
‎Te rog!
‎Te rog, nu te duce!
‎Te implor!
‎Nu!
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum