A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Mit állsz itt fölöttem, mint valami szellem?
Te beszélsz? Talán én bolyongtam a múltban kísértetként?
Nem látok semmit.
Beragadtam abba a pillanatba, ugyanazt bámulom.
De az arcát nem látom.
Mi van a kezeddel?
Nem csak a kezem...
mindenem zsibbad, ha a múltban járok.
Egyre jobban erőlködöm, hogy többet lássak,
de nem tudom, mit tegyek.
Azt én sem tudom,
viszont itt sok a teendőnk.
Valami új fejlemény?
Pontosan. Rüya berágott, mert átvertem.
Vissza akar vágni, és tett egy ajánlatot.
Annyira haragszik Faysalra,
hogy ideadja nekünk a kulcs darabjait, ha megöljük Faysalt.
- Már nem jelent neki semmit. - Bizony.
Helyes.
De van egy bökkenő.
Rüya már régóta kiesett a pikszisből.
Egyedül Faysal tudja, hol a vezír, és mit tervez.
Na és? Kést szorítasz Rüya torkához, és Faysal eldalol mindent.
Vagy nem.
Ha beválik a terv, nemcsak a kulcsdarabokat találjuk meg,
de a vezírt is.
Kezdenéd a legelejéről?
Jó, de előbb szóljunk Rüyának, hogy elfogadjuk az ajánlatát.
A legfontosabb:
hol van Faysal?
Rüya szerint ha Faysal magányra vágyik,
egy tanyára vonul vissza.
És mivel most rejtőzködik, ott kell lennie.
Annyira lealjasodtál,
hogy összeálltál velük.
Ki mondja? A hitvány alak, aki halandóvá tette a nőjét?
Itt a vége.
Ebből nem mászol ki.
De...
- Nem maradsz egyedül. - Ne!
Ezt nem tehetitek!
Ma estig kaptok haladékot.
Mindent el fogtok mondani.
Hogy ki a vezír, mit tervez, miért toboroz sereget.
Ha nem teszitek, egyikőtök végignézi, ahogy a másikat megölöm!
Eldönthetitek, ki fog meghalni.
Felesleges várni,
tegyétek, amit akartok!
Inkább meghalok, de nem beszélek veletek, hazugok!
Több órátok van estig.
Rüyát és Faysalt összezárni? Hogyan békülnek ki?
Azt mondtad, Faysal őrülten szereti Rüyát.
Ezért készítette a halálelixírt, mert boldog életet akart Rüyával,
gyerekeket. És Rüya elküldte azt a videót,
mielőtt lelépett volna a városból.
Bár közös az utálat, az egyik a másik gyenge pontja.
Jó. Tegyük fel, hogy igazad van!
Kibékülnek. Mit nyerünk vele?
Ha Faysal eltávolodik Rüyától, közelebb kerül a vezírhez.
Viszont ha kibékülnek...
Faysal nem akarja majd Isztambul vesztét vagy a halhatatlanságot.
Újra elmerül a boldogságban.
Elhelyezted a kamerát?
Letettem valahova a zűrzavarban. Meglátjuk.
Engedj ki, Zeynep!
- Mi az? Nem működik a terved? - Dugulj el!
A kulcs darabjai a halálomért cserébe. Igaz?
- Tessék? - Hogyhogy „tessék”?
Ugyan, Rüya. Mintha nem tudnád.
A vezír a saját fülével hallhatta Hakan búvóhelyén.
Most mit...
Azt mondta, hogy a vezír maga hallhatta Hakan búvóhelyén?
Pontosan ezt.
Hogyhogy? Azt a helyet nem ismeri más, csak te, én, Rüya...
és a hamamban lévők.
Hallhatta, mikor beszélgettünk a hamamban, pedig a tükrök le voltak takarva.
Elküldtem Aylint a tanyára.
Arif, Sami...
Egyikük talán a vezír?
Lehetetlen. A szüleik a Hűségesek leszármazottai.
Csak a nevüket és a címüket ismertük.
Így találtunk rájuk.
Egyikük helyét elfoglalhatta a vezír.
Akiről a legkevesebbet tudjuk, az Burak.
Gyanakszol Burakra?
Csak egy piti tolvaj.
Talán csak eljátssza.
Burak megmentette az életünket a karanténzónában.
Segített nekünk. Hogy lehetne ő a vezír?
Folyton eltűnik. Az egyik este is.
Nem adott világos választ, mikor megkérdeztem, hol járt.
Nem biztos, hogy arról van szó, amire gondolsz.
Ezt meg hogy érted?
Akkor este Burak velem volt.
Miért titkolná?
Te és Burak?
Nincs miről beszélni. Csak úgy alakult.
- Zeynep, hallgass! - Semmi...
Zeynep, fogd már be!
Ezért akarsz szakítani.
Azzal az ürüggyel, hogy a Védelmező vagyok, és elköteleztem magam.
Miért nem vallod be, hogy azért nem tudsz kapcsolatot kialakítani, megállapodni,
mert csapongó vagy?
Hakan! Ne mondj olyat, amit megbánsz!
A szakításunknak Burakhoz semmi köze.
Oké.
Legyen! De nem veszem be a hazugságaidat.
Hiszed, vagy sem, de nem hazudok.
Ez az igazság.
Szedj össze mindenkit! Harctechnikát gyakorlunk.
Ne szóljunk nekik előre?
Csináld!
Gyakorolni fogunk egy kicsit,
mert meg kell védenünk magunkat fegyvertelenül.
Szupi! Tanuljunk önvédelmet!
Elif!
Burak!
Főnök...
ez bunyó, nem gyakorolás.
Hogy jöttél rá?
Ne! Állj! Elég!
Tudod, mit csinálsz?
Mi az? Keresed az uradat, a vezírt?
Hallgass!
Ne erőlködj, felesleges.
Tartsd meg magadnak a véleményed! Miattad kerültünk ide.
Nem! Én vagyok itt miattad. Te szúrtál el mindent!
Én?
Nincs ez, ha nem tettél volna halandóvá.
Akkor nem történt volna ez,
ha nem fekszel le Leventtel.
Tudod, mit és miért tettem, mégsem tudsz továbblépni.
Csak egyvalamit szeretnék tudni.
Mi olyan különleges benne? Miért voltál képtelen végezni vele?
Nagyon odaadó volt?
Romantikus?
Vagy nagyon gazdag?
Egyik sem lehetett az oka.
Vagy...
jó volt vele az ágyban?
Milyen érzés? Egy halandóval...
Elég!
Ne...
Most...
úgy viselkedsz mint egy halandó.
Dühös vagy, de gyenge.
Semmi.
Hol voltál? Órák óta hívogatlak.
Levegőztem egyet. Kérjek rá engedélyt?
Hakan, ne legyél velem és a többiekkel ilyen mogorva!
Mindenki segíteni próbál neked.
Láthattad. Egyikük sem a vezír.
Ő más, mint a többi halhatatlan. Lehet, hogy nem hat rá a gyűrű.
Ne légy már nevetséges!
Évszázadok óta a Védelmező és a Hűségesek
a gyűrűvel vadásznak a halhatatlanokra.
A vezír miért lenne más?
Tegnap derült ki, hogy egy halhatatlan képes a tükrökön át beszélni.
A vezír...
Nagyon keveset tudunk róla.
Nem lehetek semmiben biztos.
Én sem.
Tehát nem csak tükörből tudsz beszélni?
Mindenhol ott vagyok.
Közel hozzád, mint a lélegzeted.
Akár a lélegzeted.
Te...
Gyere ki!
- Gyere ki! - Hakan...
- Gyere elő, ha mersz! - Jól vagy?
Nem vagyok jól! Megbolondulok!
Hakan, próbálj lenyugodni!
Hogy nyugodjak le? Nem hallottad?
„Közel hozzád, mint a lélegzeted.”
Ezért kell megnyugodnod. Azt akarja, hogy beleőrülj.
Te... rohadtul el foglak kapni!
A következő a helyzet:
bizonyos jelek arra utalnak, hogy egyikőtök a vezír.
- Micsoda? - Hogyan?
Nehéz elhinni, de így van.
És az az izé a kezedben hogy jön ide?
Megvágom a kezeteket.
Ha vérzik, nem a vezír vagytok. De ha nem vérzik...
Akkor szívás.
Pontosan. Szívás.
Jó, vagdoss csak!
Úgy tudom, erre való a gyűrű.
- Azt már próbáltam. - Mikor?
A gyakorlatozáskor.
Ha az nem jelzett, akkor ez miért kell?
Biztosra akarok menni.
Ha nem kételkedtek magatokban, engednetek kell.
Ellenőrizted. Nem értem, mit akarsz még.
- Hallgass! - Várj!
Igaza van.
- Szerintem is... - Tőlünk várod, hogy nyugtassunk meg?
- Túlfeszíted a húrt! - És?
Azért csatlakoztam, hogy segítsek másokon, most meg azt mondod:
„Egyikőtök a szörnyeteg, aki el akarja pusztítani Isztambult.”
- Marhaság! - Térj észhez!
Leszarom! Különben mi lesz?
Reggel óta tök furcsán viselkedsz.
Elég! Hagyjátok abba!
Jó.
Kiszállok. Nem leszek senki bűnbakja.
Hova mész?
- Elég! - Nem mehetsz el!
A vezír már ismeri a terved.
Nem érted? Nem kell neki tükör. Egy tükröződés is megfelelő.
Feleslegesen bántod őket.
Beszélsz végre a vezírről?
Beszélsz a vezírről?
Ne!
A feleséged azt mondja, ne.
Ezért a nőért
eget-földet megmozgattál.
Ne játszd a keménylegényt!
Ma estig adtam nektek időt. De az túl sok.
Két óra múlva jövök.
Ha nem beszélsz, akkor vége!
Hakan!
Remélem, nem tettél őrültséget.
Nem kell aggódnod Rüya barátod miatt.
Csak egy kis karcolás.
Mindig veled vagyok, a te oldaladon állok, oké?
Csak félek, hogy heveskedni fogsz.
Ne aggódj!
Azért csináltam, hogy kibéküljenek.
Hova mész?
Így vagy úgy, de ma megtalálom a vezírt.
A Szűz tornya.
Nisan...
Menj a Szűz tornyához!
És vigyél több adag orvosságot!
Kipróbálunk valamit.
Nesztek!
Tessék.
A tolvajunk igazából szuperhős.
Persze, hogy hős!
- A mi Supermanünk. - Superman.
Szuper.
Superman!
Na jó, lépjetek le!
Csinos nőcid van.
Tűnés, kishaver!
Nahát, a könyvmoly személyesen!
Megtiszteltetés.
Mit keresel itt?
Rossz érzés volt, hogy úgy mentél el.
Elbúcsúzni jöttél?
Szeretném...
ha visszajönnél.
Korábban miért nem kérted? Hakan ok nélkül bántott minket.
Én... megértem őt.
A vezír feltűnése óta eszelős lett.
És? Én sem vagyok ám jobb állapotban.
Mégsem vágom senki fejéhez, hogy halhatatlan.
Elég. Leállhatsz.
Kérlek, gyere vissza.
Nélkülem nem megy?
Mi van? Ne már!
Állj meg!
Te tényleg meg akarsz halni.
Így turbékolunk. Mint az első nap.
Eressz el!
Jó. Egy feltétellel.
Nekem is kell egy olyan tetkó. A Hűségeseké.
- Álmodj tovább! - Igen?
Miért vagy oda azért a tetkóért?
Minden kell, ami neked is van.
Engedj el! Oké!
Készen állok.
Kicsinálnálak, de...
Menjünk!
Mikor a Bazárban melóztam,
a Szűz tornyáról szóló mesével etettem a turistákat.
A szerelméhez úszó Leandroszról, aki vízbe fulladt.
Mi történik?
Lehet, hogy kimerültél?
Ülj le!
Megérte.
Megtudtam valamit.
Értem, de ramatyul nézel ki.
Várjunk kicsit!
Jó.
Nem felejtetted el.
Fáj?
Azt mondogattad: csonka lélek az, amely nem élt át fájdalmat,
Talán csak azt kapom, ami hiányzott.
Régebben azt hittem, a halandók...
földhözragadtabbak.
Érzik a fájdalmat, sírnak...
örülnek, lerészegednek...
hálásak minden lélegzetükért.
Valóban így van?
Mindig úgy gondoltam,
hogy vesztes játszma halandónak lenni.
Azt kérdezgettem: „Mi értelme erőlködni, ha végül meghalsz?”
Most az életem minden percéről azt hiszem, az utolsó.
És rettegek a haláltól.
De egyvalamit tudok...
az élet összes pillanata értékes.
A halhatatlanságban semmi sem történik csak egyszer.
Nincs olyan érzés, aminél érdemes elidőzni.
Lehet, hogy azért vesztettük el, amink volt, mert nem becsültük.
Jól vagy?
Igen. Kezdjük!
Ne ma!
Nisan, nincs időnk.
Azt mondtad, várjunk. Vártam.
Nem a tájban akarok gyönyörködni.
Tudom, de...
Kis híján meghaltál,
amíg a múltban jártál. Ezzel tisztában vagy?
Nisan, túlságosan pátyolgatsz.
Nem a te dolgod.
Teszek, amit akarok. Ki vagy te?
Hogy ki vagyok?
Nagyon számítasz nekem.
Fogd!
Uram?
Temessétek el ezt a teremtményt!
Igen, uram.
A nyeregtáskáját is,
hogy örökre eltűnjön.
Mi van a táskában?
Basszus!
A francba!
Itt vagyunk.
Mehetsz. Pihenj!
Egész nap a hülyeségeiket kellett hallgatnom.
Hála isten, már nem beszélgetnek! Na, megyek.
- Oké. - Sziasztok!
Szia!
Nagyon csendesek.
Talán...
az egyetlen halálközeli pillanatom az volt...
mikor rájöttem, hogy szeretlek.
De te észre sem vetted.
Cavidan?
Cavidan!
Hüsrev?
Jól vagy? Mi történt?
Meg akartam nézni a naplementét a csatornahídnál.
Megcsúsztam, ás leestem.
Én is oda tartok.
Menjünk együtt!
Minden, ami értékes nekünk, a csatornahídnál van.
A szerelmünk kezdete
és az újjászületése.
Tartozom egy vallomással.
Aznap nem véletlenül jártam arra.
Tessék?
Cavidan?
Hüsrev?
Mindig arra haladtál el, hogy megnézd a naplementét.
És nem jutott más eszembe, hogy észrevegyél.
Vagyis...
mindig szerettelek,
csak fogalmad sem volt róla.
De éveken át menekültél a kapcsolat elől.
Mert nem vagyok olyan bátor, mint te.
Mindig szerettelek.
Azt akartam, hogy viszontszeress. Csak féltem a halhatatlanoktól.
Tessék.
A tiéd.
Ez mi?
Az irántad érzett szerelmem jelképe.
Na hagyjál! Az angyalszívű tolvaj elajándékozza a szajrét.
Nem loptam. Fogadd el!
Amúgy a szerelmem vagy, nem?
A szerelmed? Burak, nem vagyunk szeretők.
Ezt hogy érted?
- És az az este? - A pillanat hevében történt.
Nem így érzed?
Te sosem akarsz szexelni, mikor depis vagy dühös vagy?
De, csak az... olyan „szeretem ezt a csajt” érzés volt.
Várj csak! Mit vett ki a zsebéből?
Ezt mindig magamnál tartottam.
Magadnál hordod a halálelixírt?
Szabadon akartam dönteni erről az életről.
És most...
elmondok nekik mindent, amit a vezírről tudok.
Aztán elmegyünk...
és halandókként új életet kezdünk.
Ez az, bevált a terv. Szólnom kell Hakannak.
Nincs térerő. Megpróbálom kintről.
Vezír...
Francba!
Basszus!
A rohadt életbe!
Te szemét...
A fenébe!
Tudtam!
Tudtam.
Zeynep...
Hakan, jó hírem van.
Zeynep, Burak a vezír.
Mi?
A reggel használt gyűrű hamis.
Megtaláltam a valódit Burak táskájában.
És a vezír jelét is, amit a múltban láttam.
Burak a vezír!
Nem kell megtenned.
Nem akarok semmi mást jobban.
Vezír...
A holtterünkben mozgott!
Hogy tudott Burak ilyen jól rejtőzködni?
Miért vitted oda?
Semmi értelme már erről vitatkozni.
Az a fontos, hogy hol vannak.
A vezír a kulcsdarabokat akarta. Vagyis biztos Rüya kell neki.
Rüya mondott valamit a darabokról?
Dehogy.
De egy csatornahídról beszéltek.
Hogy ott van minden értékük.
Csatornahíd?
Mikor Rüya a reptérre jött, hogy elutazzon Isztambulból, nála voltak a darabok.
Persze. Azoktól függ az élete.
De elrejthette valahol a darabokat,
mikor visszament hozzád.
Hány csatornahíd van a reptér és a lakásod között?
Biztos egy csomó. Passz.
Derítsük ki!
Szerintem ez a legvalószínűbb.
Esélyesnek tűnik.
Ahol a darabok, ott a vezír is. Gyerünk!
Oké.
Essünk túl rajta!
Lassan! Hakan, vigyázz!
Ez talán az utolsó esélyünk, hogy elkapjuk a vezírt.
A legelejétől kezdjük, ahonnan minden elindult.
Mostantól csak te és én leszünk.
Csak te és én.
Gyerünk!
Le kell lassítanunk őket.
- Jól vagy? - Igen.
Meglógnak!
Ennyit bír ez a szar!
Újra megpróbálom.
Elhúznak.
Nyugi, minden rendben.
Nem látom őket.
Nagyon lemaradtak.
Rüya!
Rüya...
Kérlek!
Faysal?
Cavidan, jól vagy? Mi történt?
Most...
nem csak színlelem, szerelmem.
Szeretlek.
Kérlek!
Rüya, nyisd ki a szemed!
Rüya!
Kérlek!
Ne menj el!
Könyörgöm!
Ne!
A feliratot fordította: Gelléri Péter