‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫למה את עומדת מעליי כמו רוח רפאים?‬
‫תראו מי שמדבר. אני זאת שנסעה לעבר‬ ‫ושוטטה לה כמו רוח רפאים?‬
‫אני לא רואה כלום.‬
‫אני תקוע ברגע ההוא,‬ ‫ורואה את אותו הדבר שוב ושוב.‬
‫אבל אני לא רואה את הפנים שלו.‬
‫מה קרה לידיים שלך?‬
‫אלה לא רק הידיים שלי,‬
‫כל הגוף שלי נעשה משותק כשאני נוסע אל העבר.‬
‫אני דוחף את עצמי לראות יותר,‬
‫אבל אני לא יודע מה לעשות.‬
‫גם אני לא יודעת מה אתה צריך לעשות שם,‬
‫אבל יש הרבה שכדאי לעשות כאן.‬
‫יש התפתחות חדשה?‬
‫בדיוק. רויה מאוד כועסת‬ ‫על שהולכתי אותה שולל.‬
‫היא רוצה להתנקם והציעה הצעה.‬
‫היא כל כך כועסת על פייסל,‬
‫שאם נהרוג אותו, היא תיתן לנו‬ ‫את חתיכות המפתח.‬
‫אז לפייסל אין משמעות עבורה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫יופי.‬
‫אבל יש בעיה אחת.‬
‫רויה לא כלולה בתוכנית‬ ‫של הווזיר כבר זמן רב.‬
‫רק פייסל יודע היכן נמצא הווזיר‬ ‫ומהן התוכניות שלו.‬
‫אז מה? כשתלך להרוג אותה,‬ ‫כוון את הפגיון לגרונה והוא ידבר.‬
‫מה אם הוא לא ידבר?‬
‫אם התוכנית תעבוד,‬ ‫לא רק שנקבל את חתיכות המפתח,‬
‫אלא גם את הווזיר.‬
‫תוכל לספר לי את זה מההתחלה?‬
‫בסדר. אבל קודם תתקשרי לרויה‬ ‫ותגידי לה שאנחנו מקבלים את הצעתה.‬
‫וחשוב מכך,‬
‫איפה פייסל?‬
‫רויה אומרת שבכל פעם שפייסל מתבודד,‬
‫הוא הולך לחווה.‬
‫ובגלל שהוא פליט, עליו להיות שם.‬
‫אז נעשית נתעבת כל כך‬
‫ואת משתפת איתם פעולה.‬
‫אמר האיש המושחת‬ ‫שהפך את האישה שלו לבת תמותה.‬
‫הגעת לסוף הדרך.‬
‫אי אפשר לצאת מכאן.‬
‫אבל...‬
‫אבל אתה לא לבד.‬ ‫-לא.‬
‫אתה לא יכול לעשות את זה.‬
‫יש לך עד הערב.‬
‫תספר כל מה שידוע לך.‬
‫מיהו הווזיר, מהן התוכניות שלו,‬ ‫למה הוא יצר צבא.‬
‫אחרת אהרוג אחד מכם לעיני השני.‬
‫אתם תחליטו את מי עליי להרוג.‬
‫אין צורך לחכות,‬
‫תעשה כרצונך.‬
‫אני מעדיפה למות ולא לדבר עם שקרנים כמוכם.‬
‫יש עוד המון זמן עד הערב.‬
‫לנעול את רויה ואת פייסל ביחד?‬ ‫איך הם ישלימו?‬
‫אמרת שפייסל מאוהב ברויה.‬
‫הוא רקח את שיקוי המוות‬ ‫כדי לחיות חיים מאושרים,‬
‫ולהקים משפחה עם רויה. ורויה שלחה לו סרטון‬
‫כשהיא עמדה לעזוב.‬
‫למרות שהם שונאים אחד את השני,‬ ‫הם החולשה האחד של השני.‬
‫טוב. בוא נניח שאתה צודק,‬
‫והם ישלימו, מה נרוויח מזה?‬
‫ככל שפייסל מתרחק יותר מרויה,‬ ‫כך הוא מתקרב יותר אל הווזיר.‬
‫אבל אם הם ישלימו,‬
‫הוא לא ינסה להמשיך להשמיד את איסטנבול‬ ‫או להמשיך להיות בן אלמוות.‬
‫הוא ישוב לאמץ את מחשבותיו הטובות.‬
‫שתלת את המצלמה?‬
‫שתלתי אותה איפשהו בבלבול. נראה.‬
‫תוציאו אותי מכאן! זיינפ!‬
‫מה? התוכניות שלך נכשלות?‬ ‫-שתוק!‬
‫חתיכות המפתח בתמורה למותי. זה העניין?‬
‫מה?‬ ‫-למה "מה"?‬
‫בחייך, רויה. כאילו שלא ידעת.‬
‫הווזיר שמע את זה בבית של האקן.‬
‫מה אתה...‬
‫הוא אמר, "הווזיר שמע את זה בבית של האקן"?‬
‫בדיוק.‬
‫איך זה ייתכן? היחידים שיודעים על כך‬ ‫הם את, אני, רויה,‬
‫והאנשים מהחמם.‬
‫אולי הוא שמע כשדיברנו על זה בחמם,‬ ‫אבל המראות היו מכוסות.‬
‫שלחתי את איילין אל החווה.‬
‫אריף, סאמי,‬
‫יכול להיות שאחד מהם הוא הווזיר?‬
‫לא ייתכן. ההורים שלהם‬ ‫הם צאצאים של הנאמנים.‬
‫ידענו רק את שמותיהם ואת הכתובות שלהם.‬
‫ככה מצאנו אותם.‬
‫אולי הווזיר החליף אחד מהם.‬
‫זה שאנחנו יודעים עליו הכי קצת הוא בוראק.‬
‫אתה חושד בבוראק?‬
‫הוא סתם גנב עלוב.‬
‫אולי הוא מעמיד פנים.‬
‫בוראק הציל אותנו בשטח ההסגר.‬
‫הוא עזר לנו. איך יכול להיות שהוא הווזיר?‬
‫הוא כל הזמן נעלם. הוא עשה זאת באותו הלילה.‬
‫כששאלתי אותו איפה הוא היה, הוא התחמק.‬
‫ייתכן שזה לא מה שאתה חושב.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫בוראק היה איתי באותו הלילה.‬
‫למה הוא שמר את זה בסוד?‬
‫את ובוראק?‬
‫אין על מה לדבר. זה היה בלהט הרגע.‬
‫זיינפ, תשתקי.‬ ‫-זה לא היה...‬
‫זיינפ, תשתקי!‬
‫בגלל זה את רוצה להיפרד.‬
‫והתירוץ שלך הוא שאני המגן‬ ‫ויש לי מחויבויות.‬
‫למה לא להגיד שאת לא יכולה‬ ‫לנהל מערכת יחסים, לא יכולה להתמסר,‬
‫כי את מעדיפה הפקרות?‬
‫האקן. אל תגיד דברים שאחר כך תתחרט עליהם.‬
‫הפרידה שלנו לא קשורה לבוראק.‬
‫טוב.‬
‫שיהיה. אבל אני לא מאמין לשקרים שלך.‬
‫תאמין או לא, אבל אני לא משקרת.‬
‫אני אומרת לך את האמת.‬
‫תקראי לכולם. נתאמן על טכניקות לחימה.‬
‫מבלי להודיע להם?‬
‫תעשי כדבריי.‬
‫חבר'ה, אנחנו הולכים להתאמן‬
‫כי אנחנו צריכים להגן על עצמנו‬ ‫כשאנחנו לא חמושים.‬
‫יופי! אתם צריכים ללמוד איך להגן על עצמכם.‬
‫אליף.‬
‫בוראק.‬
‫קפטן,‬
‫אתה רוצה להילחם, לא להתאמן.‬
‫איך הבנת?‬
‫לא! די! מספיק!‬
‫אתה יודע מה אתה עושה?‬
‫מה? אתה מנסה להגיע‬ ‫להשתקפות של הבוס שלך, הווזיר?‬
‫תשתקי.‬
‫אל תתרגש, זה חסר טעם.‬
‫תשמרי את הרעיונות שלך לעצמך.‬ ‫אנחנו כאן בגללך.‬
‫לא! אנחנו כאן בגללך! הרסת הכול!‬
‫אני?‬
‫אם לא היית הופך אותי לבת תמותה,‬ ‫זה לעולם לא היה קורה.‬
‫לא, זה לא היה קורה‬
‫אם לא היית שוכבת עם לוונט.‬
‫אתה יודע מה עשיתי ולמה עשיתי את זה,‬ ‫אבל אתה עדיין תקוע באותו מצב.‬
‫אני אשמח לדעת משהו.‬
‫מה הפך אותו למיוחד כל כך?‬ ‫למה לא יכולת להרוג אותו?‬
‫האם הוא היה אכפתי,‬
‫מאוד רומנטי?‬
‫או עשיר מאוד?‬
‫אלה לא יכולות להיות הסיבות...‬
‫או...‬
‫שהוא ידע לזיין?‬
‫איך זה הרגיש? בת תמותה...‬
‫מספיק!‬
‫לא...‬
‫עכשיו...‬
‫את מתנהגת כמו בת תמותה.‬
‫כועסת, אבל חלשה.‬
‫כלום.‬
‫איפה היית? צלצלתי לך שעות.‬
‫התאווררתי קצת. אני זקוק לרשותך?‬
‫האקן, תפסיק לחלק לנו פקודות.‬
‫כולם מנסים לעזור לך.‬
‫ראית בעצמך. אף אחד מהם הוא לא הווזיר.‬
‫הוא שונה מבני האלמוות האחרים.‬ ‫אולי הטבעת לא משפיעה עליו.‬
‫בחייך, אל תהיה מגוחך.‬
‫במשך מאות שנים, גם הנאמנים וגם המגן‬
‫השתמשו בטבעת האבן כדי לצוד את בני האלמוות.‬
‫למה שהווזיר יהיה שונה?‬
‫עד אתמול, לא היה לנו מושג‬ ‫שבן אלמוות יכול לדבר דרך מראות.‬
‫הווזיר...‬
‫אנחנו לא יודעים הרבה על הווזיר.‬
‫אני לא יכול להיות בטוח.‬
‫גם אני לא.‬
‫אז יש לך עוד מיומנויות‬ ‫מלבד לדבר מבעד מראה?‬
‫אני נמצא בכל מקום.‬
‫אני קרוב אליך כפי שנשימתך קרובה.‬
‫כפי שנשימתך קרובה.‬
‫אתה...‬
‫צא החוצה!‬
‫-האקן.‬
‫צא החוצה אם אתה מעז!‬ ‫-האקן! אתה בסדר?‬
‫אני לא בסדר! אני משתגע!‬
‫האקן, בבקשה, תנסה להירגע.‬
‫איך אני יכול להירגע? לא שמעת אותו?‬
‫"אני קרוב אליך כמו שנשימתך קרובה."‬
‫בדיוק בגלל זה אתה צריך להירגע.‬ ‫הוא מנסה לשגע אותך.‬
‫אתה... ארור אהיה אם לא אתפוס אותך!‬
‫עליי להגיד,‬
‫שיש רמזים שמצביעים על כך‬ ‫שהווזיר הוא אחד מכם.‬
‫מה?‬ ‫-איך יכול להיות?‬
‫קשה להאמין, אבל זאת עובדה.‬
‫איך מה שיש לך ביד קשור לעניין?‬
‫אני אעשה לכם חתך בידיים.‬
‫אם הן ידממו, אתם הווזיר. אם לא...‬
‫אז הלך עלינו.‬
‫בדיוק! הלך עליכם.‬
‫טוב, תבצע את החתך.‬
‫ככל הידוע לי, יש טבעת אבן למטרה זאת.‬
‫כבר ביצעתי את המבחן.‬ ‫-מה?‬
‫במהלך האימון.‬
‫אם בדקת וזה לא עבד, אז למה?‬
‫אני רק רוצה לוודא.‬
‫אם אתם בטוחים בעצמכם,‬ ‫עליכם לתת לי לעשות את זה.‬
‫בדקת ווידאת. אני לא מבין מה עוד אתה רוצה.‬
‫סתום את הפה!‬ ‫-רגע אחד.‬
‫הוא צודק.‬
‫ואני חושבת...‬ ‫-אתה מצפה שנרגיע אותך?‬
‫אתה הולך רחוק מדי!‬ ‫-אז מה!‬
‫הצטרפתי אליך כדי לעזור לאנשים,‬ ‫אבל עכשיו אתה אומר,‬
‫"אחד מכם הוא המפלצת‬ ‫שמנסה להרוס את איסטנבול."‬
‫שטויות!‬ ‫-קיבלת שכל.‬
‫לעזאזל עם זה, אני מסרב! אז מה?‬
‫מאז הבוקר, התנהגת בצורה מוזרה.‬
‫מספיק! די!‬
‫טוב.‬
‫אני פורש. לא אהיה ילד הכאפות של אף אחד.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫עצור.‬ ‫-אתה לא יכול ללכת לשום מקום!‬
‫הווזיר כבר יודע על התוכנית שלך.‬
‫אתה לא רואה? הוא לא צריך מראה.‬ ‫השתקפות עושה את העבודה.‬
‫אתה סתם שובר להם את הלב.‬
‫אתה מוכן לדבר על הווזיר?‬
‫לא!‬
‫אשתך אומרת שלא.‬
‫הזזת‬
‫שמיים וארץ עבור האישה הזאת.‬
‫אל תנסה להיראות שאנן.‬
‫כשנתתי לך עד הערב? זה יותר מדי זמן.‬
‫אחזור עוד שעתיים.‬
‫אם לא תדבר, אז זהו זה.‬
‫האקן...‬
‫אני מקווה שלא עשית משהו מטורף.‬
‫אם חברתך הטובה רויה מדאיגה אותך, אל דאגה.‬
‫רק חתך קטן.‬
‫אני תמיד איתך, לצידך, בסדר?‬
‫אני רק מודאגת שתתנהג באופן אימפולסיבי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫עשיתי את זה כדי שהם יוכלו להשלים.‬
‫לאן?‬
‫בדרך זו או אחרת, אמצא את הווזיר היום.‬
‫מגדל הנערה.‬
‫ניסן,‬
‫לכי למגדל הנערה.‬
‫ותביאי כמה בקבוקונים של התרופה.‬
‫נבדוק משהו.‬
‫הנה...‬
‫הגנב שלנו הוא למעשה גיבור על.‬
‫כמובן שהוא גיבור.‬
‫הוא הסופרמן שלנו.‬ ‫-סופרמן.‬
‫מגניב.‬
‫סופרמן.‬
‫בסדר, לכו מכאן.‬
‫השגת לך אישה יפה.‬
‫תתחפף, צוציק.‬
‫תראו את תולעת הספרים!‬
‫לכבוד הוא לי.‬
‫למה את כאן?‬
‫כשעזבת ככה, הרגשתי רע.‬
‫באת להיפרד?‬
‫למען האמת...‬
‫אני רוצה שתחזור.‬
‫למה לא ביקשת ממני להישאר לפני כן?‬ ‫הוא סתם העליב אותנו.‬
‫אני... מבינה אותו.‬
‫מאז שהווזיר הגיע, הוא השתגע.‬
‫אז מה? זה לא שמצבי טוב יותר.‬
‫אבל אני לא חונק אנשים‬ ‫ומאשים אותם בכך שהם בני אלמוות.‬
‫די. מספיק.‬
‫אני מבקשת ממך לחזור.‬
‫אתם לא יכולים להסתדר בלעדיי?‬
‫מה? בחייך!‬
‫תעצרי!‬
‫אני חושבת שאתה רוצה למות.‬
‫זהו ריקוד האהבה שלנו.‬ ‫בדיוק כמו ביום הראשון.‬
‫עזוב.‬
‫בסדר. אבל בתנאי אחד.‬
‫אני גם רוצה קעקוע כזה. את קעקוע הנאמן.‬
‫היית מת!‬ ‫-בסדר?‬
‫למה אתה אובססיבי בקשר לקעקוע?‬
‫אני רוצה את כל מה שיש לך.‬
‫עזוב. בסדר. בסדר!‬
‫אני מוכן.‬
‫הייתי מכסחת אותך, אבל...‬
‫קדימה.‬
‫כשעבדתי בבזאר הגדול,‬
‫נהגתי לספר את סיפור מגדל העלמה‬ ‫כדי למשוך את התיירים.‬
‫סיפורו של לאנדרוס שטבע‬ ‫כשהוא שחה אל אהובתו.‬
‫מה קורה?‬
‫אולי זה בגלל שהתשת את עצמך?‬
‫שב.‬
‫אבל זה היה שווה את זה.‬
‫למדתי משהו.‬
‫אני מבינה, אבל אתה נראה נורא.‬
‫בוא נחכה קצת.‬
‫בסדר.‬
‫לא שכחת.‬
‫כואב?‬
‫נהגת לומר: "נשמה שלא טעמה בטעמו‬ ‫של הכאב רוצה בו."‬
‫אולי הנשמה שלי מקבלת את מה שחסר לה.‬
‫נהגתי לחשוב שבני תמותה חיו חיים‬
‫יותר אמיתיים מאשר עמוקים.‬
‫חשו בכאב, בכו,‬
‫נעשו שמחים, השתכרו,‬
‫העריכו כל נשימה ונשימה.‬
‫זה באמת קורה?‬
‫תמיד חשבתי‬
‫שלהיות בן תמותה זה לשחק במשחק אבוד.‬
‫נהגתי להגיד, "מה הטעם להיאבק‬ ‫אם גם ככה הולכים למות בסופו של דבר?"‬
‫עכשיו, בכל רגע בחיי,‬ ‫אני אומרת שייתכן שהוא יהיה האחרון.‬
‫ואני מבועתת מהמחשבה על המוות.‬
‫אבל אני יודעת דבר אחד...‬
‫כל רגע בחיי הוא יקר מפז.‬
‫בחיי האלמוות, שום דבר לא קורה רק פעם אחת.‬
‫אין הרגשה ששווה להתעכב עליה.‬
‫אולי איבדנו את מה שהיה לנו‬ ‫כי לא הערכנו הרגשות.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן. בואי נתחיל.‬
‫בוא לא נעשה את זה היום.‬
‫ניסן, אין לנו זמן לבזבז.‬
‫אמרת לחכות, וחיכיתי.‬
‫לא באתי לצפות בנוף.‬
‫אני יודעת, אבל...‬
‫כמעט מתת, חס וחלילה,‬
‫כשנסעת אל העבר. אתה מודע לכך?‬
‫ניסן, את נהנית ממשחק הרופא והחולה הזה.‬
‫מה אכפת לך?‬
‫אעשה מה שארצה. מי את, לעזאזל?‬
‫מי אני?‬
‫אכפת לי ממך מאוד.‬
‫קח.‬
‫אדוני?‬
‫תקבור את היצור הזה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫תקבור איתו את התרמיל,‬
‫כדי שייעלם לנצח.‬
‫מה יש בתרמיל?‬
‫לעזאזל!‬
‫הגענו.‬
‫את יכולה ללכת. תנוחי קצת.‬
‫הייתי צריכה להקשיב לקשקושים שלהם כל היום.‬
‫תודה לאל שהם הפסיקו לדבר. אני הולכת.‬
‫בסדר.‬ ‫-נתראה.‬
‫נתראה.‬
‫הם שקטים מאוד.‬
‫אולי...‬
‫הרגע היחיד בו הרגשתי שאני גוסס...‬
‫היה כשהבנתי שאני מאוהב בך.‬
‫אבל לא היה לך מושג.‬
‫קווידן?‬
‫קווידן.‬
‫הוסרב?‬
‫את בסדר? מה קרה?‬
‫הייתי בדרך לאמת המים כדי לצפות בשקיעה.‬
‫החלקתי ונפלתי.‬
‫גם אני הולך לשם.‬
‫בואי נלך ביחד.‬
‫כל מה שחשוב לנו נמצא מתחת לאמת המים.‬
‫ניצני אהבתנו‬
‫ולידתה מחדש.‬
‫יש לי וידוי.‬
‫באותו היום, לא הייתי שם במקרה.‬
‫מה?‬
‫קווידן?‬
‫הוסרב?‬
‫תמיד הלכת לשם כדי לצפות בשקיעה.‬
‫ולא יכולתי לחשוב על דרך אחרת‬ ‫למשוך את תשומת ליבך.‬
‫כלומר...‬
‫תמיד הייתי מאוהבת בך‬
‫ולא היית מודע לזה.‬
‫אבל ברחת ממני במשך שנים‬ ‫כדי להימנע ממערכת יחסים.‬
‫כי אני לא אמיצה כמוך.‬
‫תמיד אהבתי אותך.‬
‫תמיד רציתי שתאהב אותי.‬ ‫אבל פחדתי מבני האלמוות.‬
‫הנה.‬
‫בשבילך.‬
‫מה זה.‬
‫סימן לאהבתי אלייך.‬
‫תעשה לי טובה. גנב עם לב זהב נותן‬ ‫את מה שהוא גנב בתור מתנה.‬
‫לא גנבתי את זה. קחי את זה!‬
‫בכל אופן, את אהובתי, לא?‬
‫אהובתך? בוראק, אנחנו לא מאהבים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מה עם הלילה ההוא?‬ ‫-זה קרה בלהט הרגע.‬
‫אתה מרגיש ככה לפעמים?‬
‫אתה לא רוצה לשכב כשאתה מדוכא או מצוברח?‬
‫כן, אבל זה הרגיש יותר כמו...‬ ‫"אני אוהב את הבחורה הזאת."‬
‫רגע. מה הוא הוציא מהכיס?‬
‫מעולם לא נפרדתי מזה.‬
‫שיקוי המוות היה ברשותך?‬
‫תמיד רציתי את האפשרות‬ ‫לעזוב את החיים האלה בעצמי.‬
‫וכעת...‬
‫אני אספר להם כל מה שידוע לי על הווזיר.‬
‫ואז נלך‬
‫ונתחיל את חיינו החדשים כבני תמותה.‬
‫כן, התוכנית עבדה. עליי להתקשר להאקן.‬
‫אין קליטה. אנסה להתקשר אליו מבחוץ.‬
‫וזיר...‬
‫לעזאזל!‬
‫לעזאזל...‬
‫לעזאזל... לעזאזל...‬
‫חתיכת זבל...‬
‫לעזאזל!‬
‫ידעתי... ידעתי!‬
‫ידעתי...‬
‫זיינפ...‬
‫האקן, יש לי חדשות נפלאות!‬
‫זיינפ, בוראק הוא הווזיר.‬
‫מה?‬
‫אבן הטבעת שבדקנו הבוקר היתה מזויפת.‬
‫מצאתי את האמיתית בתיק של בוראק.‬
‫הסמל של הווזיר שראיתי‬ ‫בעבר היה גם הוא בתיק שלו.‬
‫בוראק הוא הווזיר!‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה.‬
‫זה מה שאני הכי רוצה לעשות.‬
‫וזיר...‬
‫הוא עמד בשטח המת!‬
‫איך בוראק הצליח להסתתר טוב כל כך?‬
‫למה לקחת אותו לשם?‬
‫אין טעם לדבר על זה עכשיו.‬
‫מה שחשוב הוא מקום הימצאם.‬
‫הווזיר חיפש את חתיכת המפתח.‬ ‫ולכן הוא ודאי מחפש את רויה.‬
‫רויה אמרה משהו על החתיכות?‬
‫כמובן שלא.‬
‫אבל הם דיברו על אמת מים.‬
‫כל החפצים בעלי הערך שלהם נמצאים שם.‬
‫אמת מים?‬
‫כשרויה הגיעה לשדה התעופה כדי לעזוב‬ ‫את איסטנבול, החתיכות היו אצלה.‬
‫כמובן. הן ביטוח החיים שלה.‬
‫אבל אולי היא הסתירה את החתיכות איפשהו‬
‫כשהיא חזרה לבית שלך.‬
‫כמה אמות מים יש בין שדה התעופה‬ ‫לבין הבית שלך?‬
‫כנראה שהרבה. אני לא יודעת.‬
‫בואי נברר.‬
‫אני חושבת שזו הכי סבירה.‬
‫שווה לנסות.‬
‫אם נמצא אותם, נמצא את הווזיר. קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫בוא נעשה את זה ונגמור עם זה.‬
‫לאט! האקן, תיזהר!‬
‫יכול להיות שזה הסיכוי האחרון שלנו‬ ‫לתפוס את הווזיר.‬
‫נצטרך להתחיל שוב מהמקום שבו הכול התחיל.‬
‫מעתה והלאה, זה רק את ואני.‬
‫רק אתה ואני.‬
‫קדימה.‬
‫אנחנו צריכים להאט אותם.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫הם מתחמקים!‬
‫זה הכי מהר שהדבר הזה יכול לנסוע!‬
‫אני אנסה שוב.‬
‫הם אינם.‬
‫תירגעי, הכול בסדר כעת.‬
‫אני לא רואה אותם.‬
‫הם הרבה מאחורינו.‬
‫רויה!‬
‫רויה...‬
‫בבקשה!‬
‫פייסל?‬
‫קווידן, את בסדר? מה קרה?‬
‫הפעם...‬
‫אני לא מעמידה פנים, אהובי.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫בבקשה!‬
‫רויה, תפקחי את העיניים.‬
‫רויה!‬
‫בבקשה!‬
‫בבקשה, אל תמותי!‬
‫אני מתחנן בפנייך!‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: טל לוריא‬