EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Gör plats!
Hans Kungliga Höghet, Sultan Mehmethan!
Harun Bey, angriparen.
Det sägs att du är den tappraste av alla angripare.
Det sägs också att du är den visaste av dem.
Sant, Ers Höghet.
Du kommer att viga ditt liv åt Istanbul.
Inte bara ditt eget, utan även dina barns, som kommer efter dig.
Det här är ett vådligt uppdrag.
Är du medveten om svårigheterna?
Jag känner till mitt uppdrag. Jag är redo för allt.
Du kommer inte att vara ensam på vägen.
Här är en unik dolk, mäktig nog att döda de odödliga.
En värdefull ring, för att urskilja fiender.
Och en skjorta som beskyddar dig från allt ondska.
De är välsignade för att säkerställa din triumf.
Jag kommer att hitta dem som ni kallar "odödliga".
Jag ska döda dem, en efter en, Ers Höghet.
Och jag kommer att beskydda Istanbul med mitt liv.
Ditt första uppdrag
är att hitta den mest barbariske av dem
och döda honom.
Han kallas "vesirdräparen".
Det står Karaköys bergbana på meddelandet.
Tänk om det är en fälla?
Vi får se.
BERGBANA
Nå?
Hakan.
Rüya.
- Din jävla... - Vad gör du här?
Faysal!
- Ge mig Levent, din jävel! - Vi har honom inte.
Välkommen. Nästa tåg avgår
om tre, två, ett...
Hej Hakan.
Säg mig, tillhör Istanbul dig?
Tror du att staden är din för att du är Beskyddaren?
Det är Vesiren. Var är du? Kom ut!
Och du, Faysal? Du har bott här i århundraden.
Tillhör Istanbul dig?
Båda vill ni ha staden av trista anledningar.
Men när den blir min,
kommer stadens befolkning att bli mina leksaker.
Vi kommer att ha roligt tillsammans.
- Vad är det här? - Om ni tror att ni kan besegra mig,
gör ert bästa.
Hitta mig, hitta Levent.
Levent! Fan, Levent!
Levent!
Jävlar.
Vesir!
Vad är det som händer?
Vad?
Vesir.
Det är du, eller hur?
Du sköt mig på bron.
Och du torterade mig.
Vesir. Släpp mig.
Gör det inte. Vesir. Sluta.
Gör det inte! Din jävel!
Vesir!
Nix. Ingenting. Videon från när vi var där är raderad.
Vi lyckades att hitta en övergiven station.
Och vi vet inte vem som kidnappade Levent.
Tyvärr.
Jag kommer snart.
Okej.
Nisan?
Oroa dig inte. Jag ska inte göra dig illa.
Du har gjort andra illa.
Vad hände igår natt?
Är du polis eller militär?
Du skjuter och plundrar ställen.
Det är inte som det ser ut.
Du kan lita på mig.
I helvete heller.
Du blir skjuten och inget händer. Du är skottsäker.
Vem är du?
Jag är...
Beskyddaren.
Vad?
Jävlar.
Min kidnappare är odödlig.
Och du försöker att rädda Istanbul från dem.
Det gör dig till...
- En Lojal? - Precis.
Vad gör du, Hakan?
Det jag måste. Hon måste veta allt om hon ska var med oss.
Litar du på mig nu?
Bra. Vi behöver din hjälp med motmedlet.
Tillbaka till affärerna...
Jag forskade lite om vesiren och hittade några saker.
- Vad för slags saker? - Låt mig säga så här:
Vesiren är lite annorlunda än de andra odödliga.
Du skulle kanske träna för att bli av med lite energi.
Igår, utmanade vesiren oss öppet.
Ja. Varför är du förvånad? Han älskar storslagna gester.
Men han var vår ledare fram till nu. Måste han alltid vara det?
-Älskling... - Varför satte han upp oss mot Hakan igår?
För att vi är konkurrenter till honom.
Vi kan vinna vesirens spel genom att inte strida mot honom alls.
Nej. Vi har aldrig varit så nära som nu. Vi kan inte ge upp.
Vi måste hitta Levent och döda honom. Hans blod kan förändra allt.
Hur gör vi det?
Hitta vesiren, ta Levent.
Det finns bara en plats i staden som är vesirens hem.
Vi tar Levents blod och du utvecklar ett botemedel.
Jag kunde inte hitta mycket om vesiren. Vi har få dokument.
Det enda som jag hittade är en gammal legend.
En legend?
Ja. Vesiren har särskilda krafter som särskiljer honom från de andra.
Färska kryddor här!
Det kallas "att bemästra ansikten".
Varsågod.
Vesirens spel skrämde vissa människor så mycket
att de inte kunde titta på sina egna ansikten.
Många blev galna. De blev till och med inlåsta.
Är det allt?
-Är det manus till en skräckfilm? - Självklart inte.
Vesiren är också de odödligas ledare.
Den förste Beskyddarens klokaste handling var att döda vesiren först.
Tänk vad som hade hänt med Istanbul om han fortfarande levde.
Vänta.
Är vesiren en av de sju odödliga som vaknade i Hagia Sofia?
Ja. Men av någon anledning har han varit en enstöring sen han vaknade.
Han har inte samarbetat med Faysal, Rüya eller de andra.
Låt oss se vad vi har. En mytisk varelse,
ett skräckfilmsmanus och en särskild kraft.
Inte så illa faktiskt.
Varför gör du det här? Är det här ett skämt för dig?
Om vi vill hitta honom, behöver vi aktuell information.
Det har vi. Byggnaden där Nisan hölls fången.
Den är ett tydligt högkvarter.
Han har beväpnade säkerhetsvakter där.
Om vi kan ta oss in där igen...
Kanske kan vi hitta ledtrådar. Men det är fortfarande under karantän.
Det finns ett sätt.
Men ni kommer inte att gilla det.
Här. Precis som jag trodde.
Han gömde sig här när han hade vaknat.
Och han hade fullt upp.
Faysal, han planerar något.
Och det handlar inte bara om Beskyddaren.
Vesir!
- Vesir! - Vesir! Släpp ut oss!
Vesir, vi står på samma sida!
Nej.
- Vesir, låt oss prata! - Nej!
Kom.
Hur är läget?
- Du är fräck som kommer hit. - Lugna ner dig. Vad är problemet?
Dra åt helvete. Vi har nog med problem här utan er två.
Du, vi är inte här för att bli vänner med dig, din idiot.
Du ska hitta ett sätt att få in oss där. Förstår du?
Vi betalar dig och du gör ditt jobb.
Vet ni vad som hände när ni hade åkt?
Det blev skottlossning.
Vet du vad det innebär i en karantänzon?
Det innebär kaos.
Folk som flyr ut på gatorna.
Rädda människor startar upplopp,
för att de tror att deras hemska liv ska bli ännu hemskare.
Lyssna, din idiot. Hjälp oss in på området nu.
För att där hittar vi botemedlet som ska rädda Istanbul.
Ditt område också. Förstår du?
Jag trodde att "mamma" var ordet.
Förstår du?
Så ni...
Påstår ni
att ni kan rädda staden?
Om ni är klara, går vi ner i tunnlarna och slösar ingen mer tid.
Tja...
Vad?
Faktiskt
är tunnlarna
kanske inte redo för allmänheten.
- Va? - Vad menar du?
Jag menar...
Ärligt talat, finns det inga tunnlar längre.
Polisen bevakar dem. Ingen har kommit in eller ut sen igår.
Det är genialiskt. Ja.
Han kan hålla oss fångna här för alltid om han vill.
Vi kommer inte att dö. Vi kommer att ruttna långsamt.
Det är verkligen genialiskt.
Genialiskt. Din jävel!
"Glöm inte vem er ledare är och invänta mina order."
Vi ber om ursäkt!
Vi kommer inte att trotsa dig igen!
Vi lovar!
- Nej. Bevisningen brinner upp! - Rüya, gör det inte. Sluta.
- Allt har brunnit upp. - Det fanns många ledtrådar där inne!
Rüya, förstår du inte? Han driver med oss.
Var du tvungen att berätta allt för honom?
Du berättade för Nisan.
Vi behöver henne.
Vem vet? Kanske behöver vi honom också.
- Finns det inget sätt att komma in? - Nej.
Verkligen.
Jag svär.
Vänta. Vad är det här?
- Vad? - Jag har sett det här förut.
Är du okej?
Hej kompis.
Hallå där.
- Släpp mig. Jag är bara en student. - Lugna dig, grabben!
Vi har bara några frågor.
Varför känner jag igen dig?
Bor du i Balat?
- Min mamma gör det. - Där.
- Kommer du också från Balat? - Det gör jag.
Jag har en fråga.
- Graffitin som du gjorde. - Ja?
Jag har sett den överallt.
- Ja. - Vad är det?
Jag började efter epidemin. Det betalar bra.
Vänta lite. Får du betalt för att göra det?
- Just det. - Vem är det?
Jag känner inte honom. Men jag gick till ett ställe för att se originalet.
Var?
- Ett slott i Garipçe, - Ja.
- vid kusten. - Ja.
- Det är där. - Tack.
Okej. Tack.
Hakan. Om vesiren är där, Levent...
Zeynep!
Zeynep.
Zeynep?
Fan. Jag ser blod.
Hennes puls är väldigt snabb. Hon har kanske smittan.
Lyft. Vi tar henne till vårt ställe. Fort! - Nej!
Vad menar du?
Du sa att du kunde hitta ett botemedel och rädda staden.
Okej. Gör det du måste.
- Jag kan inte lämna Zeynep. - Jag är här. Jag tar hand om henne.
Gå och hitta botemedlet. Rädda henne och staden.
- Hakan, gå. - Zeynep?
Gå.
Hakan, gå.
Jag ska rädda dig. Jag lovar, okej?
Titta här. Ta väl hand om henne.
Jag mår bättre. Jag måste hitta Hakan...
Lyssna på doktorn.
Hon är ingen doktor.
Kanske ett dropp?
- En tuff tjej som är rädd för nålar. - Det är ingen vanlig spruta.
Hon måste komma åt en åder,
sätta in en intravenös kateter och droppet...
Jag förstår inte de där fina orden. Det är en nål.
Bara så att du vet har jag blivit skjuten förut.
Skottskador gör väldigt ont.
Stämmer det? Kan bokmalar hamna i fara och bli skjutna?
Två gånger faktiskt.
Skrytmaja. Okej. Jag tror att du inte är...
Jag menar... En tönt.
Tönt? Kunde du inte komma på något mer originellt?
Sådär. Allt är klart.
Sådär.
Färdigt.
Du skulle inte ha ansträngt dig.
- Det verkar inte särskilt hoppfullt. - Kom hit.
Säg inte så.
Håll ut. Du kommer att bli bra.
- Lägg dig ner en stund. - Kom igen. Upp.
Lilla bokmal.
Du ger upp.
Det gör jag inte. Jag håller bara vårt löfte.
Vårt löfte? Minns du att vi hade en plan? Att hitta och döda Levent.
Rüya, ska vi trotsa vesiren efter allt som vi har gått igenom?
Ja!
Faysal, titta på mig. När har hot stoppat mig?
Rüya, okej. Snälla sluta.
Okej. Det är bra.
- Jag hittar och dödar Levent på egen hand. - Hur? Vänta lite.
Vet du var vesiren är?
Jag har en idé.
Jag såg det på bilder i fristaden.
Vesiren frågade Hakan och dig vem Istanbul tillhör.
Jag ska visa honom.
Får jag inte ens en sista önskan?
Kom igen.
Säg till Hakan...
att jag skulle ta allt tillbaka om jag kunde.
Jag är ledsen.
Väldigt ledsen.
Förlåt mig.
Levent.
Jävlar.
Hakan...
Hakan, lämna mig.
Du får inte röra honom.
- Du kan inte stoppa mig. - Vi får se, Rüya. Levent, spring!
Levent, upp med dig. Vi ska härifrån.
Kom igen.
Nisan!
- Jag är här. - Skynda.
Kom igen.
Okej. Det räcker.
- Färdigt. - Var det allt? Är hon botad?
Helt och hållet. Det är över.
Du är frisk nu. Jag vet inte vad jag skulle göra utan dig.
Vad som än händer med mig... Jag menar med oss...
Du är Beskyddaren
och det finns inget i hela världen som är viktigare.
Hallå!
- Vad ska jag göra med de här? - Jag pratade med Kemals vänner.
De tar botemedlet dit där det behövs.
Ta dem till honom när de är fyllda.
Kan du göra det?
- Jag gör vad som helst för Istanbul. - Tack.
Jag borde gå. Jag vill inte vara en börda.
Det är bäst.
Hakan, jag är stolt över dig.
Våra föräldrar hade också varit det, om de hade levat.
Du hjälpte oss. Tack.
Men...
...om du tror att allt är okej nu...
Nej. Det är inte på det viset.
Jag försökte alltid att vara någon annan.
Jag försökte det när jag var grabb och blev slagen på gatan.
Sen växte jag upp och gav dem stryk.
Jag försökte att vara någon annan då också.
Men jag skulle nog ha försökt att vara din storebror först.
Jag skulle ha varit din pappa, när våra föräldrar dog, men kunde inte.
Minns du den här?
- Har du fortfarande kvar den? - Ja.
Sådana är människor. Otroligt vad de gör för lite kärlek.
De begår enorma misstag.
Men det gör inte du med de här människorna omkring dig.
Jag önskar att jag hade samma tur.
- Livet behandlar inte alla rättvist. - Just det.
Här.
Kom ihåg mig när du tittar på den.
Behåll den.
Min älskade.
Den kommer att lugna dig.
Kan du tro det?
En odödlig erbjöd Beskyddaren det enda som kan stoppa attacken.
Jag visste inte vad jag skulle ta mig till när du inte var här.
Jag led hela tiden.
Jag var vid liv, men...
Jag var faktiskt död.
Jag hade ett syfte: Att få dig att komma tillbaka.
Och jag gjorde det.
Men inget har gått vägen sen dess.
Faysal.
Jag gjorde allt du bad mig om. Allt.
Även saker som jag inte ville göra.
Attacken? Okej.
Följa vesiren? Okej.
Vad har du gjort?
Du riktade en pistol mot svinet...
...men kunde inte trycka av.
Zeynep?
Du.
Jag vet inte mycket om medlidande eller förlåtelse.
Men jag är de Lojalas ledare nu.
Det är jag som ska säga: "Han kommer från Beskyddarens ätt."
Så...
...du bör tänka om, okej?
Levent.
Ja... Du kan stanna här i natt, om du inte har någonstans att ta vägen.
Faysal. Jag kan förklara.
Jag hade också drömmar, precis som du.
Men de var enklare.
Ett enkelt hem, ett enkelt liv.
Hade det varit så hemskt
om vi hade fått en dotter?
- Faysal... - Hon hade säkert liknat dig.
Hennes ögon, hennes envishet.
Men jag hade varit en okej pappa.
Attacken misslyckades och vi kunde inte hitta
- den sista biten av nyckeln... - Rüya. Du behöver inte
oroa dig över nyckeln eller attacken längre.
Det gör jag. Vi måste alla vara oroliga.
När du var borta, letade jag efter blodet
men också efter elixiret.
Dödens elixir.
Faysal?
Jag tror att odödlighet är överskattat.
Jag tror att om vi båda drack elixiret, skulle vi bli en riktig familj.
Vi skulle leva lyckligt i den här världen och sen lämna den.
Elixiret är inte verkligt. Det är en myt.
Det är verkligt.
Och du drack det nyss, älskling.
Nej.
Nej. Jag menar, du...
- Du skulle aldrig göra så mot mig. - Tror du mig inte?
Nej.
Prova.
Faysal?
Faysal.
Det här var mer ett hemligt högkvarter, men...
Jag menar, verkligen...
Nej.
Är du okej?
Ja. Skjortan gör mig trött. Jag går och tar av den.
Så där. Jag kan visa dig någon gång om du vill.
- Ta den som du tycker om. - Okej.
Levent?
Vad gör du? Sluta med det där!
Levent!
- Levent. - Hakan...
Hakan.
Hakan, de har förändrat mig.
- Jag visste inte, Hakan. - Vad menar du?
Vad säger du?
Hakan, om vi hade haft mer tid, hade vi varit riktiga bröder.
Levent.
Nej. Levent!
Levent.
Levent, nej.
Förrädare.
Vad tycker du? Tycker du om mitt spel?
Du och jag ska spela många spel, Beskyddaren.
När jag är klar med dig, kommer du att be mig att döda dig.
Du... Du är vesiren.
Du är vesiren.
Jag kommer att hitta dig. Du ska betala för det här.
Jag kommer att hitta dig. Hör du mig? Det kommer jag.
De odödliga är här för att förstöra Istanbul, eller hur Hakan?
Kanske har du märkt.
Jag är inte som de andra.
Jag är här för att döda dig.
Jag ska hitta dig. Det ska jag!
Var i helvete är du? Visa dig.
Var är du?
Visa dig!
Levent.