‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫פנו דרך!‬
‫הוד מלכותו, הסולטן מחמתאן!‬
‫התוקף, הארון ביי.‬
‫אומרים שאתה האמיץ בתוקפים.‬
‫אומרים גם שאתה החכם בהם.‬
‫אמת, הוד מלכותך.‬
‫אתה תקדיש את חייך לאיסטנבול.‬
‫לא רק את חייך,‬
‫אלא גם את חיי ילדיך שימשיכו את דרכך.‬
‫זו חובה שטמונה בה סכנה.‬
‫האם אתה מודע לקשיים?‬
‫חובתי ידועה לי היטב.‬
‫אני מוכן לכל דבר.‬
‫לא תהיה לבדך בדרך.‬
‫זהו פגיון מיוחד,‬
‫עוצמתי דיו להרוג בני אלמוות.‬
‫טבעת שתוכל לזהות את אויביך.‬
‫וחולצה שתגן עליך‬
‫מכל הדברים הרעים.‬
‫כולם בורכו כדי להבטיח את ניצחונך.‬
‫אמצא את האנשים שאתה מכנה "בני אלמוות".‬
‫אהרוג אותם, אחד-אחד, הוד מלכותך.‬
‫ואגן על איסטנבול גם אם אשלם על כך בחיי.‬
‫חובתך הראשונה‬
‫היא למצוא את האכזר ביותר בהם‬
‫ולהרוג אותו.‬
‫זה הקרוי "הווזיר השוחט".‬
‫כתוב, "רכבל קראקוי".‬
‫ואם זו מלכודת?‬
‫נראה.‬
‫- תחנת הרכבל -‬
‫נו?‬
‫האקן.‬
‫רויה.‬
‫יא חתיכת...‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫פייסל!‬
‫תנו לי את לוונט, מנוולים!‬
‫הוא לא בידינו.‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫הרכבת הבאה תצא מהתחנה‬
‫בעוד שלוש, שתיים, אחת...‬
‫שלום, האקן.‬
‫אמור לי, איסטנבול שייכת לך?‬
‫אתה מאמין שהיא שלך כי אתה "המגן"?‬
‫זה הווזיר.‬
‫איפה אתה, לכל הרוחות? צא!‬
‫ומה איתך, פייסל?‬
‫אתה חי כאן כבר מאות שנים.‬
‫האם איסטנבול שייכת לך?‬
‫שניכם רוצים את העיר מסיבות משעממות.‬
‫אבל, כשהעיר תהיה שלי,‬
‫התושבים יהיו כלי משחק בידיי.‬
‫ויהיה לנו כיף יחד.‬
‫מה זה?‬ ‫-אם אתם עדיין מאמינים שתוכלו להביס אותי,‬
‫מוזמנים לנסות.‬
‫תמצא אותי, תמצא את לוונט.‬
‫לוונט! לעזאזל, לוונט!‬
‫לוונט!‬
‫לעזאזל.‬
‫וזיר!‬
‫אלוהים. מה קורה?‬
‫מה?‬
‫וזיר.‬
‫זה אתה, נכון?‬
‫ירית בי על הגשר.‬
‫ועינית אותי.‬
‫וזיר. תן לי ללכת.‬
‫לא. וזיר.‬
‫די.‬
‫לא!‬
‫מנוול!‬
‫וזיר!‬
‫לא. אין כלום.‬
‫מה שצולם כשהיינו שם נמחק.‬
‫הצלחנו למצוא תחנה נטושה.‬
‫ואנחנו לא יודעים מי או מה חטף את לוונט.‬
‫למרבה הצער.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫טוב.‬
‫ניסן?‬
‫אל תפחדי. לא אפגע בך.‬
‫פגעת באחרים.‬
‫מה קרה אמש?‬
‫אתה מהמשטרה או מהצבא?‬
‫אתה יורה בנשק, פושט על מקומות.‬
‫זה לא מה שזה נראה.‬
‫בטחי בי.‬
‫בחיים לא.‬
‫יורים בך ודבר לא קורה.‬
‫אתה חסין.‬
‫מי אתה?‬
‫אני...‬
‫המגן.‬
‫מה?‬
‫לעזאזל.‬
‫אז, החוטף שלי הוא בן אלמוות.‬
‫ואתה מנסה להציל את איסטנבול מפניהם.‬
‫אז זה אומר שאתה...‬
‫נאמן?‬
‫בדיוק.‬
‫מה אתה עושה, האקן?‬
‫מה שצריך. היא צריכה לדעת הכול‬ ‫אם היא מצטרפת אלינו.‬
‫את בוטחת בי כעת?‬
‫יופי. אנחנו זקוקים לעזרתך עם התרופה.‬
‫חזרה לענייננו...‬
‫חקרתי קצת על הווזיר‬
‫וגיליתי כמה דברים.‬
‫אילו דברים?‬
‫אומר זאת כך.‬
‫הווזיר שונה קצת מבני האלמוות האחרים.‬
‫מותק, אולי כדאי שתעשי כושר‬ ‫כדי לשחרר קיטור.‬
‫אתמול בלילה,‬
‫הווזיר קרא עלינו תיגר בפומבי.‬
‫כן. למה את מופתעת? הוא חובב מחוות גדולות.‬
‫אבל הוא היה מנהיגנו עד כה.‬
‫מן ההכרח שתמיד יהיה?‬
‫מותק...‬
‫למה הוא גרם לנו להתעמת עם האקן אתמול?‬
‫כי אנחנו רק יריבים במשחק, מבחינתו.‬
‫עדיין, נוכל לנצח במשחק של הווזיר‬ ‫אם לא נשתף איתו פעולה בכלל.‬
‫לא. במשך כל השנים לא היינו קרובים‬ ‫כמו עכשיו. אסור להתייאש.‬
‫צריך למצוא את לוונט ולהרגו.‬
‫אתה יודע שדמו יכול לשנות הכול.‬
‫איך עושים זאת?‬
‫נמצא את הווזיר, נמצא את לוונט.‬
‫יש רק מקום אחד בעיר‬ ‫שהווזיר רואה בו את ביתו.‬
‫נשיג את דמו של הווזיר ואת תכיני תרופה.‬
‫לא הצלחתי לגלות הרבה על הווזיר.‬ ‫יש לנו כל כך מעט מסמכים.‬
‫הדבר היחיד שהצלחתי לגלות זה אגדה עתיקה.‬
‫אגדה?‬
‫כן. לווזיר יש כוח מיוחד‬ ‫שמבדיל אותו מאחרים.‬
‫תבלינים טריים!‬
‫זה נקרא "שליטה בפרצופים".‬
‫בבקשה.‬
‫יש אנשים שמשחקי הווזיר‬ ‫הפחידו אותם עד כדי כך‬
‫שהם לא יכלו להביט בפניהם שלהם.‬
‫רבים יצאו מדעתם.‬
‫אפילו אושפזו.‬
‫זהו?‬
‫אני מתכוון, זה כמו תסריט של סרט אימה.‬
‫ברור שלא.‬
‫הווזיר הוא גם מנהיג בני האלמוות.‬
‫למען האמת, הדבר הכי נבון שעשה המגן הראשון‬ ‫היה להרוג את הווזיר תחילה.‬
‫תארו לכם מה היה קורה לאיסטנבול‬ ‫אם הוא עדיין היה בחיים.‬
‫רגע אחד.‬
‫הווזיר הזה הוא אחד משבעה בני אלמוות‬ ‫שהתעוררו באיה סופיה?‬
‫בדיוק. אבל מסיבה כלשהי‬ ‫הוא היה זאב בודד מהרגע שהתעורר.‬
‫הוא לא שיתף פעולה עם פייסל,‬ ‫רויה או אף אחד אחר.‬
‫נראה מה יש לנו.‬
‫יצור מיתי,‬
‫תסריט של סרט אימה,‬
‫וכוח מיוחד.‬
‫לא רע, האמת.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫זו בדיחה בעיניך?‬
‫אם אנחנו רוצים למצוא אותו,‬
‫צריך מידע עדכני.‬
‫יש לנו את המידע.‬
‫הבניין שבו ניסן הוחזקה.‬
‫זה המטה שלהם, מן הסתם.‬
‫הוא יצר מערכת מאובטחת ומזוינת.‬
‫אם נצליח לחזור לשם...‬
‫כן, אולי נוכל למצוא כמה רמזים שם.‬
‫אבל הוא עדיין בהסגר.‬
‫האמת שיש דרך.‬
‫אבל את לא תאהבי אותה.‬
‫בבקשה.‬
‫כפי שציפיתי.‬
‫פה התחבא אחרי שהתעורר.‬
‫והוא היה עסוק.‬
‫פייסל, הוא מתכנן משהו.‬
‫וככל הנראה זה לא קשור רק למגן.‬
‫וזיר!‬
‫וזיר! שחרר אותנו!‬
‫וזיר, אנחנו בצד שלך!‬
‫לא.‬
‫וזיר, בוא נדבר!‬
‫לא!‬
‫בואי.‬
‫מה קורה, אחי?‬
‫חצוף מצידך לבוא לפה.‬
‫תירגע. מה הבעיה שלך?‬
‫לך תזדיין. יש בשכונה הזאת‬ ‫מספיק בעיות בלי שניכם.‬
‫תקשיב טוב. לא באנו להתיידד איתך, אידיוט.‬
‫אתה תמצא דרך להכניס אותנו לשם.‬
‫הבנת?‬
‫נשלם את שכרך‬
‫ואתה תעשה את עבודתך.‬
‫יודע מה קרה אחרי שעזבת?‬
‫היה קרב יריות.‬
‫יודע מה זה אומר באזור שמצוי בהסגר?‬
‫כאוס.‬
‫אנשים נהרו לרחובות.‬
‫אנשים מפוחדים שהתחילו מהומות‬
‫מתוך חשש שחייהם המחורבנים‬ ‫יתחרבנו עוד יותר.‬
‫שמע, אידיוט.‬
‫אתה תכניס אותנו לשכונה עכשיו.‬
‫כי רק שם נוכל למצוא את התרופה‬ ‫שתציל את איסטנבול.‬
‫גם את השכונה שלך. הבנת?‬
‫חשבתי שסייג לחוכמה שתיקה.‬
‫שאלתי אם הבנת.‬
‫אז אתם...‬
‫אתם אומרים...‬
‫שאתם יכולים להציל את העיר?‬
‫אם כולם מוכנים,‬
‫בואו נרד למנהרות ולא נבזבז זמן.‬
‫טוב...‬
‫מה?‬
‫המנהרות...‬
‫אולי לא מוכנות לשימוש ציבורי.‬
‫מה?‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫אני מתכוון...‬
‫באמת, אין יותר מנהרות.‬
‫המשטרה מאבטחת אותן.‬
‫איש לא נכנס או יצא מאז אמש.‬
‫זה גאוני. באמת.‬
‫הוא יכול להשאיר אותנו פה לנצח, אם ירצה.‬
‫לא נמות.‬
‫נירקב לאט.‬
‫זה גאוני ממש.‬
‫גאון. בן זונה!‬
‫"זכרו מי המנהיג שלכם והמתינו להוראותיי."‬
‫אנחנו מצטערים!‬
‫לא נפר את פקודותיך שוב!‬
‫מבטיחים!‬
‫לא. הראיות עולות באש!‬
‫רויה, לא. תעצרי.‬
‫זה נשרף לגמרי.‬
‫היו שם המון רמזים!‬
‫רויה, אינך מבינה? הוא לועג לנו.‬
‫היית מוכרחה לספר לו הכול?‬
‫אתה סיפרת לניסן.‬
‫אנחנו זקוקים לה.‬
‫מי יודע? אולי אנחנו זקוקים גם לו.‬
‫באמת אין דרך להיכנס?‬
‫לא.‬
‫באמת.‬
‫נשבע.‬
‫רגע. מה זה?‬
‫מה?‬
‫כבר ראיתי את זה.‬
‫את בסדר?‬
‫היי, חבר.‬
‫היי!‬
‫עזבו אותי. אני רק סטודנט.‬
‫תירגע, ילד!‬
‫יש לנו כמה שאלות.‬
‫מאיפה אני מכיר אותך?‬
‫אתה גר בבאלאט, כן?‬
‫אמא שלי.‬ ‫-הנה.‬
‫גם אתם מבאלאט?‬
‫בטח.‬
‫אלוהים. יש לי שאלה בשבילך.‬
‫הגרפיטי שציירת.‬
‫כן?‬
‫אני רואה אותו בכל מקום.‬
‫כן.‬ ‫-מה זה?‬
‫התחלתי אחרי המגפה. זה משתלם.‬
‫רגע אחד.‬
‫מישהו משלם לך לצייר את זה?‬
‫כן.‬ ‫-מי?‬
‫אני לא מכיר אותו.‬
‫אבל הלכתי לראות את המקור.‬
‫איפה?‬
‫יש טירה בגאריפס.‬ ‫-כן.‬
‫ממש על החוף.‬ ‫-כן.‬
‫זה שם.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, אחי. תודה.‬
‫האקן.‬
‫אם הווזיר שם, לוונט...‬
‫זיינפ!‬
‫זיינפ.‬
‫זיינפ?‬
‫לעזאזל, יש דם.‬
‫הדופק שלה מהיר מאוד. אולי נדבקה במחלה.‬
‫תרים אותה. ניקח אותה אלינו.‬ ‫-לא!‬
‫מה זה, "לא"?‬
‫אמרת שאתם יכולים למצוא תרופה‬ ‫ולהציל את העיר.‬
‫אז תעשה מה שצריך, אחי.‬
‫לא אעזוב אותה.‬
‫אני כאן. אטפל בה.‬
‫לך ומצא את התרופה. תציל אותה ואת העיר.‬
‫האקן, לך.‬ ‫-זיינפ?‬
‫לך.‬
‫האקן. לך.‬
‫אציל אותך.‬
‫אני מבטיח. טוב?‬
‫תסתכל אליי.‬
‫טפל בה היטב.‬
‫מצבי השתפר. עליי למצוא את האקן.‬
‫שמעי לרופאה.‬
‫היא לא רופאה.‬
‫אולי עירוי?‬
‫כזו קשוחה ופוחדת ממחט.‬
‫זו לא סתם זריקה.‬
‫היא תצטרך למצוא וריד מתאים,‬
‫להחדיר קתטר תוך-ורידי, והעירוי...‬
‫אני לא מבין בכל המונחים האלה. זו מחט.‬
‫לידיעתך, כבר ירו בי.‬
‫פצע ירי כואב מאוד.‬
‫באמת? אז גם חנונים יכולים להסתכן ולהיפגע?‬
‫פעמיים, אגב.‬
‫שוויצרית.‬
‫בסדר. אני מאמין שאת לא...‬
‫כלומר...‬
‫חננה.‬
‫חננה? לא מקורי במיוחד.‬
‫זהו זה. בבקשה.‬
‫זהו.‬
‫סיימנו.‬
‫חבל שהתאמצת.‬
‫לא נראה שזה יעזור במיוחד.‬
‫בואי.‬
‫אל תדברי ככה.‬
‫תחזיקי מעמד. יהיה בסדר.‬
‫תשכבי קצת.‬
‫קדימה, למעלה.‬
‫חננה קטנה.‬
‫אתה נכנע.‬
‫לא. אני רק מקיים את ההבטחה שלנו.‬
‫ההבטחה שלנו? זוכר שהיתה לנו תוכנית?‬
‫להרוג את לוונט.‬
‫רויה, האם נפר את פקודת הווזיר‬ ‫אחרי כל מה שעברנו?‬
‫כן!‬
‫פייסל, תביט בי.‬
‫ממתי אני נרתעת מאיומים?‬
‫רויה, בסדר. בבקשה, תפסיקי.‬
‫טוב. אין בעיה.‬
‫אני אמצא את לוונט ואהרוג אותו.‬
‫איך? חכי רגע.‬
‫את יודעת איפה הווזיר?‬
‫יש לי השערה.‬
‫ראיתי את זה בתמונות במקלט.‬
‫הווזיר שאל אותך ואת האקן‬ ‫למי שייכת איסטנבול.‬
‫אראה לו למי.‬
‫אני לא מקבל משאלה אחרונה, מניאק?‬
‫קדימה.‬
‫תגיד להאקן...‬
‫שהייתי מבטל את הכול, לו יכולתי.‬
‫אני מצטער.‬
‫כל כך מצטער.‬
‫מצטער.‬
‫לוונט.‬
‫לעזאזל.‬
‫האקן...‬
‫האקן, עזוב אותי.‬
‫את לא תגעי בו.‬
‫לא תוכל לעצור אותי.‬
‫עוד נראה, רויה. לוונט, רוץ!‬
‫לוונט, קום.‬
‫אנחנו הולכים.‬
‫קדימה.‬
‫ניסן!‬
‫אני פה.‬
‫מהר.‬
‫קדימה.‬
‫טוב, מספיק.‬
‫סיימנו.‬
‫זהו? היא נרפאה?‬
‫לגמרי. זה נגמר.‬
‫את בסדר עכשיו.‬ ‫לא יודע מה הייתי עושה בלעדייך.‬
‫מה שלא יקרה לי...‬
‫כלומר, לנו...‬
‫אתה המגן,‬
‫וזה הדבר הכי חשוב בעולם. בסדר?‬
‫היי!‬
‫מה לעשות באלה?‬
‫דיברתי עם חבריו של קאמל.‬
‫הם יעבירו את התרופה לאן שצריך.‬
‫רק תעביר לו אותם מלאים.‬
‫אתה יכול?‬
‫אעשה הכול למען איסטנבול.‬
‫תודה.‬
‫כדאי שאלך. אני לא רוצה להטריח.‬
‫כדאי.‬
‫האקן, אני כל כך גאה בך.‬
‫אני בטוח שגם הורינו היו גאים אם היו בחיים.‬
‫עזרת לנו. תודה.‬
‫אבל...‬
‫אם אתה חושב שזה פותר את הכול...‬
‫לא, זה לא ככה.‬
‫תמיד ניסיתי להיות "מישהו".‬
‫ניסיתי את זה גם‬ ‫כשהייתי ילד ברחובות וחטפתי מכות.‬
‫ואז גדלתי והרבצתי חזרה.‬
‫גם אז ניסיתי להיות "מישהו".‬
‫אבל אני מניח שהייתי צריך‬ ‫לנסות להיות לך אח גדול.‬
‫הייתי צריך להיות אבא עבורך‬ ‫אחרי מות הורינו, אבל לא יכולתי.‬
‫זוכר את זה?‬
‫עדיין שומר את זה?‬
‫כן.‬
‫ככה זה בני אנוש.‬
‫לא תאמין מה יעשו בשביל קמצוץ אהבה.‬
‫הם יעשו טעויות ענק.‬
‫אבל לא אתה, לא עם האנשים האלה סביבך.‬
‫הלוואי שהייתי בר מזל כמוך.‬
‫החיים לא תמיד הוגנים.‬
‫בדיוק.‬
‫קח.‬
‫זה יזכיר לך אותי.‬
‫תשאיר לך.‬
‫אהובתי.‬
‫זה ירגיע אותך.‬
‫לא להאמין.‬
‫בן אלמוות הציע את הדבר היחיד‬ ‫שיכול לעצור את ההתקפה‬
‫למגן, במו ידיו.‬
‫לא ידעתי מה לעשות...‬
‫כשלא היית בסביבה.‬
‫תמיד סבלתי.‬
‫חייתי אבל...‬
‫הייתי מת בעצם.‬
‫היתה לי מטרה אחת בלבד: להשיבך.‬
‫והצלחתי.‬
‫אבל שום דבר לא הצליח לי מאז.‬
‫פייסל.‬
‫עשיתי כל מה שאמרת לי לעשות.‬
‫הכול.‬
‫גם דברים שלא רציתי לעשות.‬
‫ההתקפה? בסדר.‬
‫ללכת בעקבות הווזיר? בסדר.‬
‫מה עשית?‬
‫כיוונת אקדח לאידיוט הזה,‬
‫אבל לא יכולת ללחוץ על ההדק.‬
‫זיינפ?‬
‫תראה.‬
‫אני לא מבינה הרבה בחמלה או במחילה.‬
‫אבל אני מנהיגת הנאמנים עכשיו.‬
‫אני זו שצריכה לומר,‬
‫"הוא משושלת המגנים".‬
‫אז...‬
‫כדאי שתשקול מחדש. בסדר?‬
‫לוונט.‬
‫טוב...‬
‫אם אין לך לאן ללכת, אתה יכול לישון כאן.‬
‫פייסל. שמע, אני יכולה להסביר את זה.‬
‫גם לי היו חלומות, כמו לך.‬
‫אבל הם היו פשוטים יותר.‬
‫בית פשוט, חיים פשוטים.‬
‫באמת יהיה נורא...‬
‫אם תהיה לנו בת?‬
‫פייסל...‬
‫היא תהיה דומה לך.‬
‫העיניים, העקשנות.‬
‫אבל אני אהיה אב סביר.‬
‫ההתקפה נכשלה,‬
‫ולא מצאנו את פיסת המפתח...‬
‫רויה, את כבר לא צריכה לדאוג‬ ‫לגבי המפתח או המתקפה.‬
‫אני צריכה. כולנו צריכים לדאוג.‬
‫כשנסעת, לא חיפשתי רק את הדם,‬
‫אלא גם את השיקוי.‬
‫שיקוי המוות.‬
‫פייסל?‬
‫לדעתי, אלמוות...‬
‫זה מושג שמוערך יתר על המידה.‬
‫וחשבתי שאם שנינו נשתה מהשיקוי הזה,‬
‫נהיה משפחה אמיתית.‬
‫נחיה באושר‬
‫בעולם הזה, ואז פשוט נעזוב אותו.‬
‫השיקוי אינו אמיתי.‬
‫זה מיתוס.‬
‫הוא אמיתי.‬
‫ואת שתית אותו עכשיו, יקירתי.‬
‫לא.‬
‫לא. כלומר, אתה...‬
‫לא היית עושה לי את זה.‬
‫את לא מאמינה?‬
‫לא.‬
‫נסי ותראי.‬
‫פייסל?‬
‫פייסל.‬
‫זה היה מטה סודי, אבל...‬
‫כלומר, באמת...‬
‫לא.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן. החולצה מעייפת אותי. אוריד אותה.‬
‫זהו. אראה לך פעם אם את רוצה.‬
‫קחי את מה שתרצי.‬ ‫-בסדר.‬
‫לוונט?‬
‫מה אתה עושה? צא מזה.‬
‫לוונט!‬
‫לוונט.‬ ‫-האקן...‬
‫האקן...‬
‫האקן, הם שינו אותי.‬
‫לא ידעתי, האקן.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫מה אתה אומר?‬
‫האקן,‬
‫אם היה לנו יותר זמן, היינו אחים אמיתיים.‬
‫לוונט.‬
‫לא. לוונט!‬
‫לוונט.‬
‫לוונט. לא.‬
‫בוגד.‬
‫מה אתה חושב? אתה אוהב את המשחק שלי?‬
‫אתה ואני נשחק הרבה יחד, מגן.‬
‫וכשאגמור איתך,‬
‫אתה תתחנן שאהרוג אותך.‬
‫אתה... אתה הווזיר.‬
‫אתה הווזיר.‬
‫אמצא אותך.‬
‫ואגרום לך לשלם את המחיר!‬
‫אמצא אותך. שומע אותי? אני אצליח.‬
‫בני האלמוות פה‬ ‫כדי להרוס את איסטנבול, נכון?‬
‫אולי שמת לב.‬
‫אני קצת שונה מהאחרים.‬
‫כי באתי להרוג אותך.‬
‫אני אמצא אותך!‬
‫איפה אתה, לכל הרוחות? תראה את עצמך.‬
‫איפה אתה?‬
‫תראה את עצמך!‬
‫לוונט.‬