‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎ISTANBUL, 1460
‎Faceți loc!
‎Domnia sa vizirul!
‎Stăpâne.
‎Pe loc repaus.
‎Văd că faceți instrucție.
‎Dacă tot sunt aici,
‎vreau să particip.
‎Stăpâne.
‎Ajutor!
‎Vizirul a fost lovit!
‎Uitați în ce hal suntem!
‎Cât o să mai dureze?
‎APĂ POTABILĂ
‎Dați-i zor.
‎La o parte.
‎E destul pentru toți. Încet.
‎Nu faceți asta. Încetați. Încet.
‎E bolnavă.
‎S-a stabilit
‎că epidemia e provocată de un virus ‎care se transmite doar prin apă.
‎Apa curentă este oprită de trei zile
‎și va rămâne până la noi ordine.
‎Populația e sfătuită ferm să nu folosească
‎și să evite contactul
‎cu apa din surse deschise.
‎Continuă cercetările ‎asupra efectelor virusului,
‎necunoscut până acum, ‎și asupra căilor de transmitere.
‎Experții analizează
‎mostre ale virusului
‎care se propagă de patru zile ‎în rețeaua de apă a orașului.
‎Suntem convinși că vor putea găsi leacul.
‎În acest timp,
‎cartierele‎ ‎Balat, Ayvansaray ‎și Yavuz Sultan Selim,
‎aprovizionate de alte unități
‎ale uzinei de apă Çelebi Mehmet,
‎unde a fost identificat virusul ‎prima oară, sunt în carantină.
‎Zilnic, de la 19:00 la...
‎Nu te grăbi.
‎Nu ești vindecată de tot.
‎Încet.
‎Dacă ai bătut drumul până aici,
‎situația trebuie să fie gravă.
‎Nu-ți face griji.
‎Pomada făcută de mine ‎te va vindeca pe loc.
‎Unde e Hakan?
‎Ești și mai puternică decât pari, Zeynep.
‎Am văzut Loiali murind ‎de răni mai mici decât a ta.
‎Mi-ai văzut telefonul? ‎Trebuie să vorbesc cu Hakan.
‎Tu ți-ai îndeplinit misiunea.
‎Deși rănită, ai adus Protectorul ‎în acest sanctuar secret.
‎Nu puteam rămâne într-un loc compromis.
‎Și n-ați rămas.
‎Acum, treaba ta e să te vindeci.
‎Nu pot sta aici, ‎când orașul e în asemenea hal.
‎Hakan are nevoie de mine.
‎Nu te lăsa condusă de emoții.
‎Hakan e în siguranță ‎câtă vreme poartă cămașa.
‎Cu grijă.
‎Aveți grijă de voi.
‎Mai vine.
‎Aveți grijă.
‎Rüya, gata. Ajunge.
‎Suntem împreună. Vom găsi o soluție.
‎Și prețul e
‎să-i ajutăm ‎pe oamenii ăștia disperați, nu?
‎- Mulțumesc. ‎- Cu grijă. Poftim.
‎Ei bine, țelurile înalte costă scump.
‎Eu am plătit deja.
‎Nu mă mai înțepa ‎în legătură cu Levent, te rog.
‎Știi exact de ce m-am apropiat de el.
‎Nu-ți face griji. ‎N-o să mă compar cu un servitor util.
‎Bine.
‎Dacă tot îmi dai dreptate,
‎să începem să căutăm cheia, ce zici?
‎Nu-mi pasă cine are dreptate, Rüya.
‎Vreau să fim împreună.
‎Să fim împreună.
‎Tu, eu
‎și toți oamenii ăștia.
‎Aș vrea să nu fi zis tuturor ‎că ai tu creat formula.
‎Dle Faysal!
‎Vă iubesc.
‎Mulțumesc. Așteaptă.
‎Poftim.
‎Am un sfat pentru tine, fiule.
‎Nu mai iubi oameni în care n-ai încredere.
‎- De acord? ‎- Bine.
‎Altfel, vei fi sclavul îndoielilor,
‎nu al iubirii.
‎Mulțumesc mult.
‎Continuați.
‎Domnul să vă apere!
‎Dați-mi și mie una. Îmi dați și mie una?
‎Hakan...
‎Oamenii au nevoie de ajutor
‎și tot pe noi ne urmărești. ‎N-ai altceva de făcut?
‎Dă-mi formula virusului, Faysal.
‎Aș vrea să pot.
‎- Dar ai greșit adresa. ‎- Lasă vrăjeala.
‎Dă-mi formula imediat.
‎Zice adevărul. N-o avem.
‎Am pierdut tot când ai venit ‎la laborator. Mai e doar o eprubetă.
‎Unde e?
‎- Unde e? ‎- E la fratele tău, Levent.
‎Nu noi am făcut asta,
‎ci un Protector.
‎Ironia sorții.
‎- Dle Faysal! ‎- Hai încoace.
‎Vino încoace. Ia uite.
‎Uite cine-i aici.
‎Îl știi pe Hakan?
‎- Nu. ‎- Serios? Mă mir.
‎Va salva orașul.
‎Ne va ajuta pe toți.
‎Dar mai întâi o va lăsa în pace pe Rüya.
‎Mulțumesc.
‎- Ești teafără? ‎- Da.
‎Relația dintre un Protector ‎și un Loial e periculoasă.
‎Uneori, e o armă puternică,
‎alteori e o bombă periculoasă.
‎Ce vrei să spui?
‎Că eu și Hakan n-ar trebui ‎să fim împreună?
‎Dacă te referi la faptul că m-a ales ‎în locul nemuritorilor...
‎Nu e asta.
‎Atunci?
‎- Levent. ‎- Lasă-mă.
‎- Levent. ‎- Hakan, pleacă.
‎Levent! Tu vii cu mine.
‎Vino.
‎Intră.
‎Cum găsești locurile astea?
‎Agent imobiliar.
‎Vino.
‎- Hakan! ‎- Ți-e mai bine, nu?
‎Ce se petrece?
‎El e responsabil de atac.
‎Cum?
‎Hakan, m-ai adus aici, dar nu mă las ‎până ce Rüya nu plătește.
‎- Prea târziu. Ai răspândit virusul. ‎- Ce?
‎Am crezut ce mi-a spus.
‎Credeam că și ea mă iubește.
‎Nu pot să cred că există un trădător ‎în neamul Protectorilor.
‎Unde e virusul?
‎L-am aruncat pe tot.
‎Apoi m-au doborât și m-au răpit.
‎De ce ar face asta?
‎De ce crezi?
‎Culeg ce am semănat.
‎Ticălosul de Faysal e furios ‎că i-am luat nevasta
‎și a vrut să se răzbune pe mine.
‎Dar a meritat-o.
‎- Acum i-aș face și mai rău. ‎- Din răzbunare?
‎Ce altceva?
‎Priviți-mă.
‎Nu s-au mulțumit să mă doboare.
‎M-am trezit într-un loc întunecos, ‎ca o celulă.
‎În scurt timp, ‎au intrat trei sau patru inși.
‎M-au uscat în bătaie, ‎oricât i-am implorat.
‎Și nu numai.
‎Mi-au biciuit tălpile.
‎Spatele.
‎Mi-au smuls unghiile.
‎N-ați văzut niciodată așa ceva.
‎De ce te-au eliberat?
‎Ești nebun? Cum să mă elibereze?
‎Am fugit.
‎Nu-l mai putem crede.
‎Fir-ar să fie!
‎Trebuie să-ți spun ceva.
‎Ce?
‎Pot să ți-o dau pe chimista ‎care a făcut virusul.
‎A zis că are leacul.
‎Cum?
‎Locul de care ți-am povestit.
‎Era cineva lângă mine. ‎N-o putea vedea, era întuneric.
‎După voce, era o fată tânără.
‎Se numește Nisan. ‎Au obligat-o să facă virusul.
‎Ne-am susținut reciproc. Dacă puteam,
‎o luam și pe ea, dar...
‎Dacă putea...
‎Unde o țin?
‎O să-ți spun.
‎Cu o condiție.
‎Dă-mi pumnalul.
‎Jur, am intenții bune.
‎Mă răzbun pe Rüya și ți-l aduc înapoi.
‎Tu îți bați joc de mine?
‎Zi-mi unde e locul ăla.
‎Acum!
‎Kılıçhan, în Balat.
‎Dar e în carantină.
‎Când eram acolo, nu era.
‎Fir-ar să fie!
‎Nu-mi vine să te las ‎să te duci singur acolo.
‎Ești încă rănită. ‎Ai putea să iei și boala.
‎Nu-s proastă. N-o să beau apă.
‎Nu-i asta. Virusul e peste tot.
‎Mă ocup eu.
‎Și nu sunt singur.
‎Păi...
‎Nu știu.
‎Nicio grijă.
‎Domnișoară, înapoi. Zona e în carantină.
‎Am crescut aici.
‎- Trebuie să intru. ‎- E în carantină.
‎Trebuie. Familia mea e acolo.
‎Nu-i pot abandona.
‎Nu puneți mâna pe mine. ‎Familia mea e acolo.
‎Trebuie să intru.
‎Stai. Unde te duci?
‎- Înapoi. ‎- Bine.
‎- Mișcă. ‎- Bine.
‎E în regulă.
‎Înapoi. Mișcă!
‎Înapoi, pentru binele tău.
‎Încep să mă enervez. Mișcă!
‎ATENȚIE! ZONĂ ÎN CARANTINĂ
‎Ce cauți, frate?
‎Ce treabă ai tu?
‎Te uiți fix.
‎Te-am văzut încercând să intri.
‎Mi-am zis că te pot ajuta.
‎Cum m-ai putea ajuta?
‎Granițele sunt ale poliției, ‎dar vămile sunt ale noastre.
‎Pot să strecor și oameni înăuntru.
‎Ai transformat-o în afacere ‎atât de repede?
‎Eu zic că ajut oamenii la nevoie.
‎Ești isteț.
‎Te-ai prins imediat.
‎Toți se chinuie să iasă.
‎Ce e cu tine?
‎Calul de dar nu se caută la dinți.
‎E destul?
‎E mai bine decât nimic.
‎Vino.
‎Burak, apropo.
‎Hakan.
‎Să mergem, Hakan.
‎Nisan?
‎Haide, plecăm.
‎Cine ești?
‎O să-ți spun tot, dar trebuie să plecăm.
‎- Pleacă. ‎- Bine.
‎Nu-i nimic. Calmează-te.
‎Levent, din celula vecină, ‎mi-a zis unde ești. Îl mai ții minte?
‎El mi-a zis.
‎Te implor. N-am făcut nimic rău, serios.
‎M-au obligat.
‎Știu. O să fie bine.
‎Nu știi nimic. Oamenii ăia ne vor tortura.
‎Nisan, te rog. Te pot ajuta. ‎Te rog, lasă-mă să te scot de aici...
‎Pleacă!
‎- Vin. ‎- Nu!
‎Trebuie să plecăm.
‎Ce naiba?
‎E pentru tine.
‎Cheia.
‎Ai găsit-o, Faysal.
‎O am de mult timp.
‎Îi mai lipsește o bucată.
‎Nu voiam să spun nimănui ‎înainte s-o completez, dar...
‎Dacă ești hotărâtă să-i pui capăt,
‎ar trebui să știi.
‎Suntem în aceeași barcă acum.
‎Rüya, nu vreau decât să fiu cu tine.
‎Totul va fi așa cum îți dorești ‎de acum înainte.
‎Și bucata lipsă?
‎O s-o găsesc.
‎E timpul să deschidem pasajul.
‎Mulțumesc.
‎Salut, frate.
‎Pariez că n-ai mai văzut loc ca ăsta.
‎Orașul are și așa ceva.
‎Nenumărate tuneluri subterane.
‎Exact.
‎Aici e. Doar vagabonzii ‎și oamenii fără adăpost stăteau aici.
‎De când cu epidemia, e un loc căutat.
‎Bună, băieți!
‎Bine ai venit, frate.
‎E cu mine.
‎Aici e.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎- Bună treabă. ‎- Mulțumesc.
‎Drăguț.
‎Asta e.
‎Am revendicat locul ăsta.
‎Ne ajutăm prietenii.
‎Da.
‎Vindeți lucruri greu de găsit ‎la prețuri scandaloase.
‎Nu e mereu pentru bani. ‎Ne fac și urări de bine.
‎Atâta marfă pentru urări de bine?
‎Să zicem că ajutăm nevoiașii.
‎Nu contează asta acum.
‎Doar du-mă
‎la Kılıçhan.
‎- Unde e? Pe acolo? ‎- Da.
‎Vino.
‎Nu se poate.
‎Nu putem ieși acum.
‎Să se liniștească apele. ‎E plin de poliție.
‎Trebuie să așteptăm seara.
‎Frate, mă grăbesc.
‎Și?
‎Sunt regulile autorităților.
‎Trebuie să așteptăm.
‎Dacă ieșim, ne prind.
‎Eu am crescut în cartierul ăsta, dar tu?
‎Nu ți-e frică?
‎Nu-ți face tu griji.
‎Bun.
‎Atenție, către toți cetățenii.
‎Interdicția de circulație
‎din cartierele Balat și Ayvansaray,
‎aflate în carantină ‎din cauza epidemiei din oraș,
‎este în continuare în vigoare.
‎Prezența pe străzi e interzisă ‎între orele 19:00
‎și 7:00.
‎Cerem cetățenilor să meargă acasă
‎și să nu părăsească domiciliul
‎sub nicio formă, până la noi ordine.
‎Atenție, către toți cetățenii.
‎Stai. Ce faci?
‎Virusul e peste tot, ‎poate să fi ajuns în apă.
‎Fir-ar al dracului!
‎Vino încoace.
‎Nu te teme, am master în biologie.
‎Am lucrat pe cadavre, știu ce fac.
‎- Apasă. ‎- Mă rog...
‎Nu-mi place cum sună „cadavre”.
‎Nu pot s-o leg.
‎Mai strânge.
‎Ți-au făcut rău?
‎Nu.
‎Eu sunt bine, dar...
‎pe prietenul tău l-au chinuit mult.
‎Puteam să te scot de aici.
‎Dar nicio grijă.
‎Hakan o să vină curând.
‎O să ne scoată el, bine?
‎O să ieși de aici.
‎Crezi că îmi pasă de asta?
‎E insuportabil.
‎Mii de oameni suferă din cauza mea.
‎Și vor fi mai mulți.
‎Îmi pare rău. N-am știut că gândești așa.
‎Nu știi cum se uită la mine.
‎Am văzut un bolnav venind încoace.
‎Era slăbit.
‎Epuizat.
‎I-am zâmbit, sperând să-i ridic moralul.
‎Avea ochii plini de mânie.
‎Parcă mă întreba: ‎„De ce mi-ai făcut asta?”.
‎Mi-am imaginat ce va păți fără apă.
‎Cum i se vor usca organele.
‎Cum va muri.
‎Abia atunci am înțeles ‎prețul a ceea ce am făcut.
‎E prea târziu.
‎Nu pot trăi cu așa ceva.
‎N-au decât să mă omoare.
‎Vreau să se termine.
‎Nisan...
‎Ascultă.
‎Nimic din ce s-a întâmplat nu e vina ta.
‎Nu ești vinovată.
‎Dar poți repara totul. Avem o șansă.
‎Aici e faimosul Kılıçhan.
‎Poți să te întorci.
‎Hei!
‎Stai!
‎Hakan?
‎Ești teafără?
‎Nisan?
‎Vino.
‎Haide.
‎Vino cu mine.
‎Nisan!
‎Fugiți! Îi țin eu ocupați.
‎Nisan. Trebuie să mergem.
‎Ascultă-mă. Știu exact ce simți.
‎Mă simt la fel de vinovat ca tine ‎pentru epidemie,
‎pentru că n-am putut proteja oamenii.
‎Dar putem să-i punem capăt.
‎O să ieșim de aici
‎și o să găsim o soluție.
‎De acord?
‎Ai încredere.
‎Haide. Ridică-te.
‎Hakan!
‎- Cursa spre Üsküdar! ‎- Burak! Haide!
‎Gloanțele...
‎Îți povestesc totul când ajungem.
‎Și eu sunt bine.
‎Era să ne prindă din cauza ta!
‎Doamne! Nici n-am dus marfa ‎ca să vin aici și uite cum îmi mulțumești.
‎Încetinește.
‎Cine-i ăsta?
‎Ai pățit ceva?
‎Ce e?
‎Te-a supărat ceva?
‎Știi tu ceva?
‎Nu vrei să vorbești?
‎Zeynep, vei aduce moartea celui iubit.
‎Nu.
‎Sunt bine. Mă doare puțin, asta-i tot.
‎O să fiu bine.
‎Așa e.
‎Trebuie doar să te odihnești.
‎Mulțumesc.
‎Te simți mai bine?
‎Știu că ești obosită.
‎Dar nu avem timp.
‎Trebuie să-mi spui tot ce știi ‎despre Rüya și Faysal.
‎Nu știu. Era un bărbat. ‎Era șeful răpitorilor mei.
‎Ești sigură?
‎Levent a dispărut.
‎Ce cauți aici?
‎Chiar te-am crezut, știi?
‎- Ai spus că mă faci nemuritor. ‎- Cauți moartea cu lumânarea?
‎Du-te dracului.
‎După tot ce am pătimit, ‎crezi că mi-e frică de moarte?
‎Am venit să primesc un răspuns.
‎Între noi chiar a fost doar o minciună?
‎Puteai să mi-o ceri pur și simplu.
‎Nu era nevoie de atâta tortură.
‎Trebuie să se fi dus după Rüya.
‎Ai zis că era un bărbat.
‎Cine era? Nu știi chiar nimic?
‎L-am văzut o dată, ‎prin crăpătura unei uși.
‎Cum arăta?
‎Nu i-am văzut fața.
‎Purta ceva,
‎un fel de pelerină. Era verde.
‎Le dădea ordine torționarilor.
‎Era un simbol pe pelerina lui.
‎- Poți să-l desenezi? ‎- O să încerc.
‎Tortură? Despre ce vorbești?
‎Cum adică? Despre asta!
‎Arăta cam așa.
‎Vizirul.
‎Al șaptelea nemuritor.
‎În sfârșit.
‎Ce spui?
‎O să ne ajuți?
‎Îmi trebuie ceva. Sângele cuiva.
‎L-au adus când mă țineau în laborator.
‎Al lui Levent? E fratele meu.
‎- Poți să-mi iei mie sânge. ‎- Nu. Adică...
‎Nu-i același lucru. N-o să meargă.
‎Duceți-vă dracului amândoi.
‎Rüya!
‎Ce-a fost asta?
‎Nu știu.
‎Levent!
‎Levent?
‎Subtitrarea: Georgeta Huzum