PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Elvan!
Sestřičko!
Co se ti stalo?
Už musíme jít.
Elvan!
Elvan, probuď se.
Vstávej, Elvan.
Po tom, co nám Nesmrtelní zabili rodiče,
našel si nás a chtěl mě a mou sestru Elvan zabít.
Chtěl zničit celou naši rodinu.
Elvan zabil jako první.
Kéž bys ji tak poznal, Hakane.
Svého bratříčka zbožňovala.
Po tom, co ji zabil, vrhl se ten Nesmrtelný na mě.
Snažil jsem se utéct.
Ale ten Nesmrtelný chtěl za každou cenu zabít Ochráncovy děti.
Naštěstí si nebyl vědom toho, že jsi zůstal naživu.
A já taky ne.
Kdybych to věděl, umřel bych v míru a s jistotou, že převezmeš roli Ochránce.
Unavilo mě to. Už jsem nemohl běžet dál.
Modlil jsem se, aby to ten Nesmrtelný vzdal.
Ale mé modlitby byly marné.
Prcku?
Před pikolou, za pikolou...
Vystrč růžky.
A mám tě.
Ale, copak to tu máme?
Kdybys v posmrtném životě narazil na otce, řekni mu tohle:
„Prý to udělal pro Rüyu, tati.“
Máme ho! Tady je!
Myslel si, že v tom lese vykrvácím, ale já přežil.
Bojoval jsem.
Dokud...
Dokud co?
Dokud jsem v televizi neuviděl svého brášku,
jak ho vedou od soudu do blázince.
Byl jsi úplně všude.
No a...
jak jsi teda přežil?
Díky tomu, že mě našli Věrní.
V kaluži krve.
Vzali mě pod svá křídla.
Vychovali mě.
Přijali mě jako člena rodiny.
Chovali se ke mně jako k vlastnímu synovi.
Ale byl v tom jeden háček.
Jakej?
Musel jsem se skrývat.
Moji pěstouni se báli,
že bude ten Nesmrtelný chtít dokončit, co začal.
Neustále jsme byli na útěku.
Pořád jsme jenom přebíhali jako uprchlíci.
Snažili jsme se uniknout Nesmrtelným.
A kde teď ti vaši rodiče jsou?
Oba už umřeli.
Při autonehodě.
To je mi líto, synku.
Opravdu.
Mně taky.
Pořád to nechápu.
Co sis myslel, než jsi mě uviděl v televizi?
Pamatuješ si tohle?
Nikdy jsi to nedal z ruky. Ani v posteli.
Jak jsem se uzdravil, zašel jsem tam.
Bylo mi pouhých šest let.
To, co jsem tam tehdy viděl,
si živě pamatuju dodnes.
Dlouho jsem si myslel, že v tom domě všichni umřeli.
Ale pak jsem našel tohle.
Nechal jsem si to.
A nosil to všude s sebou.
Já Faysala zabiju.
Jednoho dne na něj dojde, to ti slibuju.
Ale ještě předtím
zaplatí za všechno, co ti provedl.
Hakane...
Je to pro mě důležitější, než si myslíš.
Věř mi.
Viděl jsi mě v televizi a teď jsi tady.
Ale hlavně...
jsi to nemohl líp načasovat.
Proč?
Faysal není jediný Nesmrtelný, kterého musíme porazit.
Vrátili se i ostatní.
Cože?
Ale teď jsme na ně dva.
Ukážeme těm pitomým zrůdám,
čeho jsou Muratovi synové schopni.
Brzy poznají, co dokážou bratři, když spojí síly.
Stojíš při mně?
Samozřejmě.
Proč jsi to před námi tajila?
- Zeynep... - Musíme to říct ostatním.
Ty jim to řekneš.
Hned teď tam půjdeme a ty jim to hezky vysvětlíš.
Co se děje, Zeynep?
Mluv.
Dělej.
O co jde?
Pochybila jsem.
Pochybila? A jak?
Co se stalo?
Řekni nám to.
Leylo?
Pamatuješ,
jak jsi říkal, že mě Faysalova krev nezměnila?
Ano.
Není to pravda.
Jsem teď jeho součástí.
Součástí?
Jak to myslíš, Leylo?
Dokáže ovládat mou mysl.
Nutí mě k věcem, které bych nikdy neudělala.
Cože?
Nezapomeň na to nejlepší.
No mluv.
Leylo...
Mluv.
Tak jako Faysala...
může i mě zabít jedině kouzelná dýka
nebo Nesmrtelný.
To snad ne.
Jak je to možné?
Posloucháš se vůbec?
- Co je ti, Leylo? - Nech ji.
- Leylo! - Ne.
- Nech ji, Hakane. - Uklidni se, Leylo!
Nic s tím nezmůžeš.
Pusť ji.
Vezmi si to.
Jakpak se máš, Hakane?
Faysale...
Přesně tak.
Jen se přiznej, žes na mě myslel.
Chci slyšet pravdu.
Beztak mě nemůžeš dostat z hlavy.
To ty seš mnou posedlej!
Šel jsi do blázince,
abys mi vysál krev.
Máš pravdu.
My dva máme celkem dost
společných vzpomínek.
Neměl jsi na to.
Bál ses, že na moji krev nejsi dost silnej.
Jistě, jistě.
Něco mi řekni.
Ochránce a Nesmrtelní k sobě postupně tíhnou.
Myslíš si, že je to náhoda?
Musíš uznat, že jsme si dost podobní.
S tebou já nemám vůbec nic
společnýho!
Ale no tak.
Copak nemáš strach o Leylu?
To víš, že máš.
A já zase o svou ženu.
Potřebujeme pár věcí.
A nikdo jiný nám je nedá.
Zrovna moje žena potřebuje tvou krev.
A ty bys zase potřeboval svoji starou dobrou Leylu, viď?
Takže se,
Hakane,
někde sejdeme.
A provedeme výměnu.
Jakou zase výměnu?
Zkrátka výměnu.
Zítra v noci přijď k mostu v Bělehradském lese.
A přines mi svoji krev.
Já na oplátku přestanu Leyle ovládat mysl.
A jelikož jsem tak moc hodný... Tohle je důležitě, tak mě poslouchej.
Jelikož jsem tak milý člověk,
tak když mě poslechneš,
vrátím ti kouzelnou košili.
Je to moje vina.
Celé je to moje vina.
Moje...
Jen klid.
- Uklidni se. - Moc mě to mrzí.
Vůbec za nic nemůžeš.
Podívej se na mě.
- Ale... - Žádné ale, Leylo.
Ten parchant tě zastřelil.
A já do tebe vpustil jeho krev.
Za všechno můžu já.
Mysli na jiné věci, Leylo.
Brzy už bude po všem a můžete si založit rodinu s dětmi.
Aspoň jim budete mít co vyprávět.
Cane!
Mají ještě Věrní své vlastní úkryty?
- Ano. - Tak jo.
Musíme někam schovat Leylu.
Dobře.
Ale...
O ovládání mysli toho moc nevím.
Ale jestli nás Faysal vidí jejíma očima,
- nedáme jí něco přes hlavu? - Neblázni, prosím tě.
Podle mě to dává smysl.
To myslíš vážně, Zeynep?
Hakane.
Mají pravdu.
Sama nevím, jak to funguje.
Co když vás i vidí?
Zakryjte mi oči. A když to bude nutné, tak mi rovnou svažte ruce.
Vážně?
Neplač.
Je to pro tvoje bezpečí.
Nemáme na vybranou.
Navštívím tě, hned jak to půjde.
Hakane!
Miluju tě.
A já tebe.
Bělehradský les.
Tam se jen tak někdo nedostane.
Já bych do toho šel.
Pardon, ale kdo že ty vůbec jsi?
Sotva jsme tě přijali.
Bože můj.
Mně aspoň není 13, prcku.
A hlavně vím, jaké to je, přijít o někoho, koho miluješ.
Nechci, aby to můj bratr musel zažít znova. Jasný?
To místo není ideální.
Není tam moc možností, kam se schovat za stromy.
Co že jste si tak jistí?
Myslíte, že se Faysal jen tak vzdá kontroly nad Leylou?
Co když ji začne znovu ovládat, hned jak zachrání svou ženu?
Co potom?
Včera jsme zachránili život milionům lidí.
S Nesmrtelným si poradíme.
A navíc mi zrovna tenhle zabil rodinu.
Zničil život mému bratrovi.
A teď ještě ke všemu ovládá mysl mojí holky.
Slyšel jsi o muži, který letěl moc blízko slunce?
Byl součástí řeckých mýtů a bájí. Víš, jak to s ním dopadlo?
Zeynep, já jsem Ochránce. Musím chránit své blízké.
Tu košili od něj získáme nějak jinak.
Leylu zachráníme, aniž bychom riskovali vlastní život.
Takhle to být vůbec nemusí.
Bratře...
Je to nebezpečné místo?
Ano.
Je možné, že je to past?
Jistě.
Ale ty jsi Ochránce.
Byl jsi vyvolen, abys zachránil naše město.
Ty to přece zvládneš.
A jak jsi sám řekl,
teď už máš bráchu.
Jsme jedna rodina.
Sejmeme je jednoho po druhém.
Dáme se do toho.
To nás ani nenecháš hlasovat?
Jdeme na věc. Chytíme Faysala a probodneme mu tou dýkou srdce.
Nic nesmíme uspěchat. Nenech se ovládnout pocity.
Takhle to u nás nefunguje, Hakane.
Dneska jo!
Hakane, ať už uděláš cokoliv,
bez košile Faysala neporazíš. Čemu na tom nerozumíš?
To mě nezajímá, Zeynep.
Dobře, máte pravdu.
Jasně.
Já sám bych nikdy nevěřil jedinému slovu Nesmrtelného.
Ale Leyla bude sama sebou jen tehdy, až on umře.
Je to naše povinnost.
Zabít Nesmrtelné a ochránit Istanbul.
Faysal se chce sejít.
Tak začneme u něj.
Bude z nich ten nejnebezpečnější.
Víš ty co?
Táta vždycky říkal: „K vítězství stačí stát na správném místě.“
Vážně?
A jak chceš teda uspět?
Máš tušení?
No, dost místa na to,
abychom na tom mostě schovali Věrné, tam nejspíš nebude.
Ale máme spoustu možností, jak na Nesmrtelného přichystat past.
Zlato?
Jsem doma.
Rüyo?
Zlatíčko?
A až sem dotáhneme ty pytle,
máme vyhráno.
Zlato?
Už jsem tady.
Zlato...
Do háje...
Do hajzlu!
Co je?
Ta vaše nabídka.
Přijímám ji.
Bezva.
Dobře děláš.
Konečně ti to došlo.
Nic jiného ti tvou milovanou nevrátí.
Přesně tak. Už ti to taky došlo.
Jinak svou ženu nezachráníš.
Přijímám veškeré podmínky výměny, Faysale.
Zítra o půlnoci.
Uvidíme se na mostě.
Dobře.
Mergene.
Musíme si promluvit.
A teď tudy.
Opatrně.
Kdyby ti chybělo cokoliv k jídlu, zakřič na mě.
Vždyť jsem jak v nějaké cele.
Já vím, ale nedá se nic dělat.
Kdybys cokoliv potřebovala, ozvi se.
Faysale!
Ty jeden prolhanej parchante!
Ty se celou dobu schováváš tady?
Panečku.
Jsi tu jak někde na letním sídle.
Okhanovi s Cevahirem by se tady určitě moc líbilo.
No jo.
Počkej...
S nimi už je konec.
Pitomče jeden.
Kdyby ses k nám byl připojil,
bylo by už dávno po všem.
Ty se nám nepostavíš?
Je mi to líto.
Umřela, protože nedostala dost krve.
Tenkrát v Hagii Sofii,
když jsem vás všechny oživil,
neměl jsem dostatek krve.
Musel jsem ji patřičně rozdělit,
abych vás oživil všechny.
Ale na Rüyu už nezbylo dost krve k tomu, aby se plně uzdravila.
Byla jednou z nás.
Musíme ji oplakat.
Děkuju vám.
Kvůli ní jsem vás zavolal.
Můžeme ji oživit.
Samozřejmě.
Ale nejdřív musíme vyřešit náš problém.
Jaký zase?
To stvoření.
- Stvoření? - Leyla.
Stvoření zní podle mě líp...
Během útoku nás zradila.
Musíme se jí nadobro zbavit.
- Ale jestli se nás pokusíš zastavit... - Neboj.
Musím říct, že se mi tenhle sklíčený Faysal začíná líbit.
To jsou samé depresivní myšlenky!
Takže s námi souhlasíš?
Leyla musí zaplatit za svoje hříchy.
Leyla žije jen díky mně. Patří mi.
A teď vám říkám, abyste s ní dělali, co se vám zachce.
Ale na oplátku chci od vás pomoc.
Myslíš na to samé co já?
Nevím jak ty,
ale nejradši bych ho držel pod krkem, dokud by nechcípl.
Musím říct, že se mi stýská po našem domově.
Jestli se tam chceme vrátit, stačí jen zničit Istanbul.
Třeba nám ta odpověď, kterou celou dobu tak hledáme,
leží před očima.
To stvoření.
Ano!
To naše slaďounký stvoření.
Věrní říkají, že když na ně Faysal zaútočil,
náš otec se dal tak rychle na útěk, že zapomněl na košili.
Ptáš se, jestli udělal, co mohl, aby zachránil matku a sám sebe?
O tom nepochybuju, bratře.
Táta byl ten nejstatečnější chlap, kterýho znám.
Po dvaceti letech jsem pořád nepotkal nikoho, jako byl on.
Kéž by tu byl s námi.
Nebo nám aspoň předal zkušenosti.
Tohle byl tátův chvat, kterej mě naučil.
Teď už ho taky umíš.
Aha, takže ty jsi připravenej porazit staříka, kterej nemůže umřít, jo?
Promluvíme si, Zeynep?
Fajn.
V úkrytu je akorát Can.
Mám trochu strach.
Takže?
Podle mě je to zbytečný,
ale jestli ti to pomůže, můžeš za ním poslat bráchu.
Myslíš mýho?
Musíš tam být ty, Zeynep.
Já?
Jsem z nás všech nejzkušenější, a ty mě ani nevezmeš na misi?
Tak to přece vůbec není.
Leyla je pro mě stejně důležitá jako ten noční průzkum.
Hakane, prvním z úkolů je zmapovat místo, kde dojde k té výměně,
a druhým pohlídat Leylu.
To přece není stejně důležité.
Zeynep, zítra se mám bez košile sejít s Nesmrtelným.
- Když se to zvrtne... - Hakane...
Poslouchej mě. Kdyby se mi cokoliv stalo,
musím vědět, že bude Leyla v bezpečí.
Jsi jediná, komu můžu věřit.
No tak dobře.
Vážím si toho.
Věř mi.
Hotový klišé.
Copak? Jsi zamilovaná do svýho nejlepšího kamaráda?
Přišla mi zpráva od Serdara.
Má se sejít se starým známým
a zkontaktovat ostatní Věrné z Istanbulu.
Pokusíme se je schovat na mostě,
aby nás zítra v noci bylo o trochu víc.
Plán zní jasně.
Ta schůzka je pro nás příležitostí,
jak ho přepadnout a zabít.
Pak budeme o krok blíž k záchraně Istanbulu.
Poslyš...
Já vím, jak moc je to pro tebe těžké.
Nemůžeš ani ovládat svou vlastní mysl.
Vůbec si ten pocit nedokážu představit.
Říkám, že nevím.
Prosím?
Říkám, že nevím, kde je Hakan.
Do háje.
On tě právě ovládá?
Nech ho!
Tak jo.
Rozdělíme se, aby to odsýpalo.
Ceylan, ty půjdeš se mnou. Postavíme barikády.
Azro, vy to tu zatím prozkoumejte.
Najděte místa, kam schováme Věrné.
Levente, ty prosím tě vylož náklad.
Jasně.
Už chápu, proč se Nesmrtelní chtěli sejít tady.
Proč pliveš?
Měřím výšku. Pět vteřin, než dopadne na zem.
Ukaž, dej to sem.
Hakane! Rychle za mnou!
Hakane!
- Co se stalo? - Rychle!
Kde je Levent?
Něco jsem zaslechla, tak jsem sem běžela. Levent zmizel.
Levente!
Ano?
Máme to.
Výborně.
To jste nic neviděla?
Aspoň nějaký stín?
Třeba si Levent zahrával se špatnými lidmi.
V naší čtvrti vás za to můžou i zabít.
Nebo vám zpřelámat ruce.
To je Faysal.
Je to videohovor.
Nazdárek, Hakane, nepostrádáš něco?
Anebo spíš...
někoho?
- Parchante! - Sklapni!
Ty parchante jeden!
Ty jeden hajzle!
Teď mě dobře poslouchej.
Jestli ho nechceš tahat mrtvýho někde z Bosporu,
dorazíš na ten most v Bělehradským lese
- za půl hodiny, rozumíš? - Nechoď tam, Hakane!
Varuju tě.
Opovaž se s sebou nosit tu dýku.
Rozumíš?
Ani na to nemysli!
Jestli ji sem přineseš...
Ne!
Nesahej na něj, Faysale! Jinak tě kurva zabiju!
Udělám to.
A vezmi s sebou svoji krev.
A opovaž se na mě něco zkoušet.
Jestli se o něco pokusíš, už nikdy tohohle chlápka
ani kouzelnou košili neuvidíš!
Selfie!
Faysale!
Jsi v pořádku?
Nech mě!
No tak, vstávej.
Ty to nechápeš? Jsem pro vás nebezpečná.
Vůbec ke mně nechoď.
Dej si a pak si promluvíme.
Pij.
Je to jako voda. Nemáš něco silnějšího?
Tak si nech celou flašku.
Jsi rozrušená.
Děje se snad něco?
Staly se z nás kamarádky trochu moc rychle, co?
Takže tě sem poslali.
Jde o Hakanova bratra?
Leventa?
To ne.
Já nejsem rozrušená.
Ale Hakan ještě nikdy nepotkal nikoho stejné krve.
Tenhle svět je mu cizí.
Fajn. Budu dělat, že ti věřím.
Chceš slyšet tajemství?
Cítím to hluboko uvnitř.
Vím, že to pro mě neskončí dobře.
Mě a Hakana...
nečeká šťastný konec.
To neříkej.
Jen se na mě podívej. Takhle to skončí.
Poslyš.
Hakan se tě snaží zachránit.
Podaří se mu to. Neboj.
Vážně tomu věříš?
Že mě ještě čeká normální život?
Samozřejmě.
A pěkný život.
S Hakanem.
Budete mít všechno.
Děkuju.
Jsi ta nejsilnější žena, kterou jsem kdy potkala.
Vážně tak působím?
Jsi silná.
Nikoho k sobě nepotřebuješ.
Nepotřebuješ nikoho, kdo by ti pomáhal vstát, když spadneš.
Nepotřebuješ ani žádného muže.
Vydrž...
Co se děje, Zeynep?
Už tady nemůžu dál být.
Co se stalo?
- Odcházím. - Zeynep!
Sama víš, že jsi nebezpečná. Otoč se.
Co to děláš, Zeynep?
Mrzí mě to.
Nemůžeme ho opustit. Levent je Ochráncův syn.
Musíme ho zachránit.
Máš pravdu.
Ano, Serdare, ale...
Ale?
Ale ty jsi dnes jednal velmi nezodpovědně, Hakane.
Cože?
- Je to moje vina? - Ne.
Ale nechal ses pohltit emocemi.
Nepoužíval jsi rozum.
Nenechal jsi nás říct jediné slovo.
A teď jsme na tom takhle.
Zeynep?
Co tady děláš?
Přišla jsem vám říct jednu věc.
Nejsem žádná hlídačka, ale bojovnice.
Říkej si, co chceš.
Zítra v noci jdu s vámi.
Zeynep, celý plán se dávno zrušil.
Leventa má Faysal.
Jak to myslíš?
Že ho Faysal někde drží zavřeného.
Unesl mého bratra.
Dáme Faysalovi, co chce.
Za chvíli se s ním máme sejít.
Podařilo se vám alespoň přichystat nějaké ty pasti?
Jo, ale bůhví jestli k něčemu budou.
Za půl hodiny se žádná past přichystat nedá.
Sám jsi to plánoval. Moc dobře víš, že to není možné, Hakane.
A navíc má Leventa.
Co když mu o těch pastech řekne? Ještě mu něco udělá.
A co Věrní?
Můžeme je rozmístit na mostě?
Zkusím to. Je to naše jediná naděje.
Hakane, uklidni se, prosím.
Jak se mám asi uklidnit? Je to můj bratr.
Chtěla jsem od vás nadobro odejít, uvědomuješ si to?
Kdy?
Když jsem v té nemocnici otevřela oči a byla jsem sama.
Táta tam nebyl, protože byl mrtvý.
Tys byl taky pryč. Netušila jsem, kde jsi.
V tu chvíli jsem si řekla:
„Seru na to. Seru vám na nějakej váš řád Věrných.“
- Zeynep... - Ale neodešla jsem, Hakane. Víš proč?
Protože jsem Věrná.
Nic jiného v životě neznám.
Oddala jsem se tomu. Vím pouze jediné.
A sice to, že Věrní musí nadosmrti chránit Ochránce.
Proto se musíš rozhodnout.
- Rozhodnout? - Ano.
Buď mě nebudeš dál poslouchat,
anebo si sedneme a budeme spolupracovat jako za starých časů.
Vymyslíme spolu, jak zachránit tvého bratra.
Já nemůžu, Zeynep.
Neobrátím se k němu zády.
Je to moje rodina.
A já nejsem.
Leyla je tvoje rodina, Levent taky, ale já ne.
- Tak jsem to nemyslel, Zeynep. - Já to chápu.
Kam jdeš? Počkej!
Zeynep!
Doufám, že ti to na tom mostě všechno vyjde.
Zeynep!
Nechci tady dělat chytráka,
ale jestli do toho jdeme, musíme vymyslet nový plán.
Plán zůstává stejný.
Zabijeme Faysala.
Tím zachráníme jak Leylu, tak Leventa.
Je mi fuk, co říká Faysal.
Tu dýku beru s sebou.
Jsme přece ti dobří,
nebo ne?
Jsme Věrní. Ochránci Istanbulu.
To ho vážně chceš přelstít, ještě když někde drží jednoho z nás?
Ceylan...
Účel občas světí prostředky.
Nepohrdej jí, Hakane.
Je sice mladá, ale velmi chytrá.
Jednou třeba povede celý náš řád.
Podívejte, nemáme na vybranou.
Když dneska nezabijeme Faysala,
zítra nás bude trápit úplně stejná noční můra.
A on bude nadále ničit, vraždit
a zabíjet lidi, kteří jsou nám blízcí.
Plán zní takhle.
Vezmu Faysalovi svou krev.
Až si pro ni půjde,
zaútočím na něj s dýkou.
Na místě to s ním skončím.
Pane jo!
Tak oni postavili zákopy, Mergene.
V klidu.
Za chvilku bude po všem.
Dlouho jsme se neviděli!
Nemůžu říct, že bys mi chyběl.
To já taky ne.
Sundej si bundu a triko.
Abych viděl, že nemáš dýku.
A krev?
Dobře.
Tak ji sem pomalu přines.
Počkej! Stůj.
Nepřibližuj se.
To ti to mám poslat po holubovi?
Já dospělým nevěřím.
Vám lidem se s přibývajícím věkem obecně nedá věřit.
Ať to sem donese...
ta malá holčička.
Cože?
Ani náhodou. Na tom jsme se nedohodli. Donesu ji já.
Dělej, co říkám!
Omlouvám se.
To už jsi jednou říkala.
Slyšíš to?
- Co jako? - Ten zvuk.
- To bude jen u tebe v hlavě. - Ne, vážně jsem to slyšela.
Máš strach?
Nebojím se jich.
V naší čtvrti by Faysal beztak nepřežil jediný den.
Zvládnu to.
Poslyš. Nic se ti nestane.
Rozumíš?
Tak běž. Jsem hned za tebou.
Tak pojď.
Jak se jmenuješ?
- Ceylan. - Ceylan.
Dej mi tu lahvičku, Ceylan.
Šikovná.
Jsi moc šikovná, Ceylan.
Pusť ho.
- Máte, co jste chtěl, tak ho pusťte. - Samozřejmě.
Jak si přeješ.
Mergene.
Promiň, Hakane.
Já na rozdíl od tebe nejsem snílek.
Nečekám na to, až Nesmrtelní chcípnou na mostě.
Takže ty tvrdíš, že jsi padlý Věrný?
Říká se to.
Co to děláš, Levente?
Neblázni, Levente. Vrať se!
Pusť to, Ceylan.
No tak, Ceylan. Pusť to!
Nech toho, Ceylan!
Ceylan!
Faysale!
Pamatuješ si na mě?
Parchante!
- Cane! - Co tu chcete?
Cane! Ne!
Ne!
Ne! Ne!
Ceylan!
Cane!
Hakana postřelili!
Rychle do auta! Přijeďte sem!
Překlad titulků: Vít Jakeš