EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Elvan!
Syster!
Vad är det med dig?
Vi måste gå.
Elvan!
Elvan, vakna!
När den Odödlige hade dödat våra föräldrar
kom han till träningslägret för att döda mig och vår syster Elvan.
För att förgöra hela vår familj.
Han dödade Elvan. Jag önskar att du hade känt henne, Hakan.
Hon älskade sin lillebror.
När han hade dödat Elvan var han ute efter mig.
Jag sprang allt jag kunde.
Men den Odödlige tänkte inte ge sig förrän Beskyddarens alla barn var döda.
Han visste inte att du hade klarat dig. Det visste inte jag heller.
Hade jag vetat det kunde jag ha dött med vetskapen att du var nästa Beskyddare.
Till slut blev jag trött och orkade inte springa mer.
Jag hoppades att han skulle ge upp.
Men jag hoppades förgäves.
Grabben?
Var är du?
Kom fram!
Nu har jag dig.
Men har man sett.
Om du träffar din pappa i nästa liv kan du hälsa honom det här:
"Han sa att det var för Rüya, pappa."
Jag ser honom! Här borta!
Han trodde att jag förblödde i skogen, men det gjorde jag inte.
Jag höll ut.
Men...
Men vad då?
En dag såg jag min lillebror på tv.
Han släpades från domstolen till psyket.
Alla nyheter handlade om dig.
Men...
...hur klarade du dig?
Tack vare de Lojala som hittade mig i en blodpöl.
De tog hand om mig och uppfostrade mig.
De tog in mig i sin familj.
De såg mig som sin egen son, och för det är jag tacksam.
Men det fanns ju ett problem.
Vilket?
Jag måste gömma mig.
Mina fosterföräldrar var rädda
att den Odödlige skulle komma tillbaka annars.
Så vi var ständigt på flykt.
Vi åkte runt som flyktingar hela tiden.
Vårt mål var att komma bort från den Odödlige.
Var är dina fosterföräldrar nu?
De är döda.
En bilolycka.
Jag beklagar verkligen.
Jag också.
Men jag fattar inte. Vad trodde du innan du såg mig på tv?
Minns du den här?
Du hade den överallt, i sängen också.
När jag hade återhämtat mig återvände jag till huset.
Jag var bara sex år.
Det jag såg den dagen...
Jag minns det så väl.
Länge trodde jag att alla dog i det där huset.
Men jag hittade den där.
Jag stoppade den i fickan.
Jag hade den alltid med mig.
Jag ska döda Faysal. En dag ska jag döda honom, var så säker.
Men först ska han få betala för det han gjorde mot dig.
Hakan...
Det betyder mer för mig än du anar.
- Jag menar det. - Du såg mig på tv och kom hit.
Tajmingen kunde inte ha varit bättre.
Varför?
Faysal är inte den ende Odödlige vi måste besegra. De andra är tillbaka.
Va?
Men nu är vi två.
Vi ska visa de förbannade monstren vad Murats söner kan göra.
De ska få se vad vi kan göra som bröder.
Är du med mig?
Jag är med dig.
Varför dolde du det för oss?
- Zeynep... - De andra måste få höra.
Berätta nu.
Berätta allt för dem, här och nu.
Vad är det, Zeynep?
Säg det!
Kom igen.
Vad är det?
Jag har gjort ett misstag.
Vad då för misstag?
Vad händer?
Berätta nu!
Leyla?
Minns du...
...att du sa att Faysals blod inte har påverkat mig?
- Ja. - Men det har det.
Jag är en del av honom nu.
En del av honom?
Vad menar du, Leyla?
Faysal kan styra mina tankar nu.
Han får mig att göra saker jag inte vill.
- Va? - Glöm inte det bästa av allt.
Berätta.
Leyla!
Säg, då!
Precis som Faysal...
...kan jag bara dödas med den magiska dolken, eller av en Odödlig.
Lägg av. Hur är det möjligt? Vad är det du säger?
- Vad är det? Leyla? - Låt bli henne!
- Sluta! Hakan! - Kom tillbaka! Leyla!
Det är lönlöst. Sluta!
Släpp henne.
Det är till dig.
Hakan, min gosse. Hur är det?
- Faysal... - Ja, det är Faysal.
Erkänn att du tänkte på mig. Var ärlig nu.
Du kan inte sluta tänka på mig.
Det är du som är besatt av mig!
Du kom till psyket för att ta mitt blod.
Det stämmer.
Du och jag har många minnen tillsammans att se tillbaka på.
Men du fick inget blod. Du anade aldrig att vi var så starka, va?
Nej, det gjorde jag inte. Får jag fråga...
Beskyddaren och de Odödliga dras mot varandra.
Är det bara en slump? Du kan ju inte förneka att vi är väldigt lika.
Jag är inte som du!
Sluta nu.
Tycker du inte om Leyla?
Det gör du. Och jag tycker om min fru.
Vi behöver vissa saker som vi inte kan få från andra.
Till exempel behöver min fru ditt blod.
Och du behöver väl den gamla Leyla?
Så Hakan, min gosse...
Vi ska ses.
Vi ska göra ett utbyte.
Utbyte? Vad menar du?
Ett utbyte.
Du ska komma till bron i Belgradskogen imorgon kväll.
Ta med ditt eget blod.
Sen släpper jag mitt grepp om Leyla.
Och eftersom jag är så snäll... Det här är viktigt, så lyssna nu.
Eftersom jag är så snäll, om du gör som jag säger...
...ska du få tillbaka skjortan.
Det är mitt fel.
Allt är mitt fel.
Mitt fel...
- Lugn. Ta det lugnt. - Förlåt.
Du har inte gjort nåt fel. Titta på mig.
- Men... - Inga men, Leyla.
Den jäveln sköt dig. Jag gav dig av hans blod.
Ansvaret ligger på mig.
Leyla, vi kan säga så här.
Snart är det över. Du kan slå dig till ro och skaffa barn.
Tänk vad du kan berätta för dem.
Can!
Har de Lojala fortfarande gömställen?
- Ja. - Bra.
Vi borde ta Leyla till ett.
Okej.
Men...
Jag är ingen expert på det här med tankekontroll.
Men om Faysal ser det Leyla ser borde hon väl ha ögonbindel?
- Nej, var inte fånig. - Nej, det är nog klokt. Han har rätt.
Är det verkligen nödvändigt?
Hakan. De har rätt.
Jag vet inte hur det funkar. Han kanske ser allt.
Täck mina ögon. Bind mina händer också om det behövs.
Säkert?
Gråt inte.
Det är för din egen säkerhet.
Vi har inget val.
Jag kommer till dig så snart jag kan.
Hakan!
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Belgradskogen. Det är rätt otillgängligt.
Jag tycker att vi kör.
Ursäkta, men vem i hela friden är du? Du kom precis hit, för Guds skull.
För det första är jag över 13 år.
För det andra vet jag hur det är att förlora människor man älskar.
Jag vill inte att min bror ska behöva uppleva det igen, okej?
Platsen är inte optimal.
Vi kan inte gömma folk bakom träden.
Och kan vi vara säkra på
att Faysal bara släpper sitt grepp om Leyla så där?
Ja, han kan fortsätta kontrollera Leyla så fort han har räddat sin fru.
Vad händer då?
Vi räddade miljontals liv igår.
Nu kan vi ta en Odödlig, en Odödlig som dödade min familj.
Han förstörde min brors liv,
och nu kontrollerar han min flickväns tankar!
Det fanns en man som flög alldeles för nära solen.
Det är från en mytologisk berättelse. Vet du hur det gick för honom?
Zeynep, jag är Beskyddaren. Jag måste skydda mina närmaste.
Vi kan hitta ett annat sätt att få tillbaka skjortan.
Vi kan rädda Leyla utan att riskera livet.
Det här är onödigt.
Lyssna, broder.
Är det en farlig plats? Ja.
Kan det vara en fälla?
Kanske.
Men du är Beskyddaren!
Du är utvald att rädda staden. Det är klart att du kan göra det!
Och som du sa...
...har du en bror nu.
Vi är en enad familj.
Vi ska ta dem, en efter en.
- Vi kör. - Ska vi inte ens få rösta?
Vi gör det. Vi tar Faysal och hugger honom i hjärtat med dolken.
Vi får inte ta förhastade beslut och låta känslorna styra.
- Det är inte så vi gör. - Idag gör vi så!
Hakan, oavsett vad du gör
kan du inte besegra Faysal utan skjortan. Varför förstår du inte?
Jag bryr mig inte, Zeynep.
Men ni har rätt. Ni har rätt.
Jag skulle aldrig lita på vad en Odödlig säger.
Men Leyla blir fri från honom bara om han dör!
Det är vår plikt!
Vi måste döda de Odödliga och skydda Istanbul.
Faysal vill träffa oss.
Så vi börjar med honom.
Han är nog den farligaste av dem.
Pappa brukade säga: "Platsen är nyckeln till att vinna kriget."
Jaså?
Hur ska vi vinna, då? Har du nån idé?
Det kanske inte går
att gömma de Lojala vid den där bron. Okej.
Men det finns gott om plats att gillra fällor för de Odödliga.
Älskling?
Jag är hemma.
Rüya?
Älskling?
Vi lägger sandsäckarna här...
...och sen är det klart.
Älskling?
Jag är hemma.
Älskling...
Fan.
Fan!
- Ja? - Ditt förslag.
Jag säger ja.
Fint. Bra beslut.
Äntligen fattar du.
Det är bara så du kan få tillbaka din älskade.
Precis. Och du fattar också. Det är bara så du räddar din fru.
Jag accepterar alla din krav, Faysal.
Imorgon vid midnatt.
Vi ses på bron.
Okej.
Mergen.
Vi måste prata.
Hitåt.
Försiktigt.
Framme.
- Jag skulle vilja berätta var vi är... - Men du kan inte. Jag får inte veta.
Det är som en fängelsecell.
Jag vet, men vi har inget val.
Säg till om du blir hungrig eller törstig.
Faysal!
Din arrogante skithög! Är det här du gömmer dig?
Oj!
Vilken semestertillflykt.
Okhan och Cevahir skulle älska det här stället.
Men...
Vänta nu.
De kan ju inte göra nåt längre.
Dåre. Vi hade inte misslyckats om du hade varit med oss.
Varför slåss du inte?
Förlåt.
Hon dog eftersom hon inte fick tillräckligt mycket blod.
I Hagia Sofia, när jag återupplivade er...
...hade jag för lite blod.
Jag var tvungen att ge till er alla så ni kunde komma tillbaka.
Men Rüya fick inte tillräckligt mycket för att komma tillbaka ordentligt.
Hon var en av oss.
Vi sörjer.
Tack.
Jag ringde för Rüyas skull.
Vi kan få henne tillbaka.
Visst. Men vi löser vårt problem först så får vi se sen.
Vad då?
Varelsen.
- Varelsen? - Leyla.
"Varelse" låter bättre...
Hon förrådde oss under attacken. Hon måste bort för gott.
- Om du försöker stoppa oss... - Det gör jag inte.
Jag börjar gilla den här melankoliske Faysal
med alla deprimerande tankar!
Så du håller med oss? Att Leyla ska sota för sina synder?
Leyla kom tillbaka på grund av mig. Hon är min.
Nu säger jag att ni kan göra vad ni vill med henne.
Alltså, om ni hjälper mig i gengäld.
Tänker vi likadant?
Jag vet inte, men jag tänker att jag vill strypa det där fanskapet.
Jag tänker att jag saknar mitt hem, vårt hem.
Och vi måste förinta Istanbul om vi ska kunna åka hem.
Det kanske är så att svaret vi har letat efter
finns mitt framför oss.
- Varelsen. - Ja!
Den äckliga, fina varelsen.
De Lojala säger att när Faysal attackerade dem
sprang pappa så snabbt att han glömde skjortan.
Du undrar väl om han gjorde sitt bästa för att rädda sig själv och vår mamma.
Jag är säker, bror.
Vår pappa var den modigaste jag har träffat.
Efter 20 år har jag fortfarande inte träffat nån liknande.
Jag önskar att det fanns nån.
Nån vi kunde lära oss av.
Det var ett av pappas grepp. Han lärde mig, nu har jag lärt dig.
Så nu är ni redo att besegra en gammal man som inte kan dö?
Zeynep, kan vi snacka?
Ja.
Det är bara Can i gömstället.
Jag är orolig.
Och?
Jag tror inte att det behövs, men om det känns bättre kan du skicka dit din bror.
Min bror?
- Jag behöver dig där. - Mig?
Jag är skickligast av de Lojala. Sparkar du ut mig från uppdraget?
Nej, så klart inte.
Men Leylas situation är lika viktig för mig som uppdraget.
Hakan, dels ska vi undersöka platsen för utbytet,
och dels ska vi vakta Leyla. De sakerna är inte lika viktiga.
Zeynep, jag ska träffa den Odödlige utan min skjorta.
Om det går snett... Lyssna nu, om nåt händer mig...
Jag måste veta att Leyla är i säkerhet.
Det är bara dig jag litar på.
Jaja, okej.
Tack.
På riktigt.
Vilken klyscha.
Är du kär i din bästa vän?
Jag har fått sms från Serdar.
Han ska träffa en gammal vän
och försöka få kontakt med andra Lojala i Istanbul.
Vi ska försöka gömma dem på bron och få tag i fler till imorgon.
En enkel plan.
Det här mötet är vår chans. Vi överraskar och dödar honom.
Sen är vi ett steg närmare att rädda Istanbul.
Du...
Jag vet hur jobbigt det måste vara...
...att inte kunna styra sina tankar.
Jag kan inte tänka mig hur det är.
- Jag sa att jag inte vet. - Förlåt?
Jag vet inte var Hakan är.
Fan! Styr han dig nu?
Leyla, sluta!
Okej.
Vi delar upp oss så går det fortare.
Ceylan, du är med mig. Vi sätter upp barrikader.
Azra, du rekognoscerar i området. Hitta ställen för de Lojala.
Levent, kan du lasta av utrustningen?
Jag förstår varför de vill träffas här.
Vad gör du?
Mäter höjden. Det tar fem sekunder.
Jag hjälper dig.
Hakan!
Hakan! Kom!
Hakan!
- Vad är det? - Kom! Fort!
Var är Levent?
Jag hörde nåt och sprang hit. Han var borta!
Levent!
Ja?
Det är klart.
Bra.
Såg du inget? En skugga eller nåt?
Levent har kanske retat upp nån.
I mitt område kan man bli dödad för sånt.
De kan knäcka benen på en.
Faysal.
Ett videosamtal.
Hakan, har du tappat bort nåt?
Eller kanske...
...nån?
- Din jävel! - Håll käften!
- Din jävel! Ditt fanskap! - Lyssna på mig nu.
Om du inte vill fiska upp ett lik ur Bosporen
ska du vara på bron i Belgradskogen om en halvtimme, okej?
Hakan, låt bli...
Jag varnar dig. Ta inte med dig dolken.
Uppfattat? Tänk inte ens tanken.
- Tar du med den... - Nej!
Faysal, låt bli honom! Jag ska döda dig!
Jag gör det.
Jag hoppas att du tar med ditt blod.
Försök inte ens lura mig!
Anar jag oråd ser du aldrig den här killen
eller den magiska skjortan igen!
Selfie!
Faysal!
- Hur är det? - Låt mig vara!
Kom igen, upp.
Fattar du inte? Jag är en fara för alla. Håll dig borta.
Drick så kan vi snacka.
Här.
Rena vattnet. Har du inget starkare?
Ta flaskan.
Du är ledsen.
Har det hänt nåt?
Vi har blivit vänner lite för snabbt, va?
Du bad om det.
Handlar det om Hakans bror?
Levent...
Nja... Jag är inte direkt ledsen.
Men Hakan har aldrig träffat nån släkting förut.
Det är en ny värld för honom.
Okej, jag kan låtsas tro dig.
Vill du veta en hemlighet?
Jag känner det så starkt.
Det kommer inte att sluta bra för mig.
Hakan och jag...
Vi får inget lyckligt slut.
Säg inte så.
Tro mig, så kommer det att bli.
Lyssna.
Hakan försöker rädda dig just nu.
Han kommer att lyckas. Oroa dig inte.
Kan han göra det?
- Kan han ge mig ett liv igen? - Javisst.
Ett bra liv.
Med Hakan.
Du kommer att ha allt.
Tack.
Du är den starkaste kvinna jag har träffat.
Får du verkligen det intrycket av mig?
Du är stark.
Du behöver ingen.
Ingen måste lyfta upp dig när du faller.
Du behöver inget stöd från nån man.
Ursäkta mig...
Zeynep, vad är det?
- Jag kan inte vara kvar. - Har jag gjort nåt?
- Jag ska gå. - Zeynep!
Du är farlig, det vet du. Vänd dig om.
Zeynep, vad gör du?
Förlåt.
Vi kan inte överge honom. Levent är Beskyddarens son. Vi måste rädda honom.
Ja, du har rätt. Du har rätt, Serdar, men...
Men?
Men du var väldigt oförsiktig idag, Hakan.
- Vad menar du? Var det mitt fel? - Nej.
Men du lät känslorna styra.
Du var oresonlig och lät oss inte ens säga nåt.
Och här står vi nu.
Zeynep?
Vad gör du här?
Jag vill bara säga en sak.
Jag är ingen barnvakt. Jag är en krigare.
Vad du än säger kommer jag imorgon kväll.
Den planen är redan skrotad. Faysal har Levent.
Vad då?
Faysal har Levent inlåst nånstans. Han har kidnappat min bror.
Vi ska ge Faysal det han vill ha. Vi ska träffa Faysal nu.
Ni gillrar väl i alla fall nån fälla på bron?
Ja, men det kanske inte funkar.
Det går inte att gillra en fälla på en halvtimme.
Du var med på planen, Hakan. Du vet att det inte går.
Dessutom har han Levent.
Tänk om han berättar om fällorna. Levent kan också råka illa ut.
Och de Lojala? Kan vi postera ut dem på bron?
Jag ska försöka. Det är vårt enda hopp.
- Hakan, lugna ner dig. - Hur kan jag det? Han har min bror.
Jag var på väg att lämna er för gott! Visste du det?
När?
När jag vaknade ensam på sjukhuset.
Utan pappa, eftersom han är död.
Du var inte heller där. Jag visste inte var du var.
Då sa jag det. "Åt helvete med allt. Åt helvete med lojaliteten!"
- Zeynep! - Men jag stannade. Vet du varför?
För att jag är en Lojal. Jag har inget annat i mitt liv.
Jag har ägnat mitt liv åt det. Det är bara det jag känner till.
De Lojala försvarar Beskyddaren tills de dör.
Det är därför du måste välja.
- Välja? - Ja.
Antingen vägrar du lyssna på mig,
eller så sätter vi oss ner och samarbetar som förr i tiden.
Vi kommer fram till en plan för att rädda din bror.
Jag kan inte, Zeynep.
Jag kan inte överge honom.
Han är min familj.
Men inte jag.
Leyla är också din familj, Levent är det, men inte jag.
- Jag menar inte så. - Nej, jag fattar.
Vart ska du? Vänta! Zeynep!
Zeynep!
Lycka till på bron.
Zeynep!
Jag vill inte framstå som kaxig nu,
men om vi ska gå vidare behöver vi en ny plan för bron.
Nej, planen ligger fast. Vi ska döda Faysal.
Då räddar vi både Leyla och Levent.
Jag struntar i vad Faysal säger.
Jag tar med mig dolken.
Vi är väl de goda, eller hur?
De Lojala, Istanbuls Beskyddare.
Ska du verkligen chansa nu när han har en av oss?
Ceylan. Ändamålet helgar medlen ibland.
Missakta henne inte, Hakan. Hon är ung, men väldigt klyftig.
En dag kan Ceylan bli den högste inom vår orden.
Vi har inget val.
Dödar vi inte Faysal idag
vaknar vi upp till samma mardröm imorgon.
Och han kommer att fortsätta förstöra, döda, och ta våra närmaste ifrån oss!
Här är planen:
Jag tar med mig mitt blod till Faysal.
När han ska ta emot blodet...
...attackerar jag med dolken.
Jag dödar honom där.
Oj, då!
Skyttegravar, Mergen.
Lugn.
Det är över på ett ögonblick.
Det var länge sen!
- Jag har inte saknat dig. - Samma här.
Ta av dig jackan och t-tröjan.
Jag vill se om du har dolken.
Blodet?
Fint.
Gå sakta hit med flaskan.
Stopp, vänta!
Kom inte närmare!
Ska jag skicka blodet med en brevduva?
Jag har aldrig litat på vuxna.
Ni människor blir opålitliga med åldern.
Jag vill att flickan...
...kommer med flaskan.
Va?
Så sa vi inte. Jag kommer med den.
Gör som jag säger!
Förlåt.
Det har du redan sagt.
Hörde du?
- Vad? - Det var nåt som lät.
- Det kanske var i ditt huvud. - Nej, jag hörde nåt!
Är du rädd?
Inte för dem.
Faysal skulle inte överleva ens en dag i mitt område.
Jag fixar det.
Du... Det kommer att gå bra.
Kom igen. Jag är bakom dig.
Kom.
Vad heter du?
- Ceylan. - Ceylan.
Ge mig flaskan nu, Ceylan.
Bra.
Mycket bra, Ceylan.
Släpp honom nu.
- Du har fått det du ville. Släpp honom. - Okej, visst. Som du vill.
Mergen.
Förlåt, Hakan.
Jag har inga tomma drömmar som du.
Jag spiller ingen tid på en bro och väntar på att Odödliga ska dö.
Så du är en fallen Lojal?
De säger det.
Levent, vad gör du? Kom hit.
Levent, var inte dum. Kom hit!
Ceylan, släpp. Släpp!
Ceylan, sluta. Släpp!
Ceylan!
Faysal! Minns du mig?
Din jävel!
- Can! - Vad fan?
Can! Nej!
Nej!
Ceylan!
Can!
Hakan är skjuten!
Bilen! Ta hit bilen! Nu!
Undertexter: Henrik Persson