EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Elvan!
Søster!
Hvad er der sket?
Vi må af sted.
Elvan!
Elvan, vågn op!
Da den Udødelige havde dræbt vores forældre,
tog han til lejren for at dræbe mig og vores søster, Elvan.
Han ville udslette hele vores familie.
Han dræbte Elvan først. Bare du havde kendt hende, Hakan.
Hun elskede sin lillebror.
Da han havde dræbt Elvan, kom den Udødelige efter mig.
Jeg løb så hurtigt, jeg kunne.
Men den Udødelige holdt ikke op, før han havde dræbt Beskytterens børn.
Heldigvis var han ikke klar over, du var i live. Det var jeg heller ikke.
Hvis jeg havde vidst det, var jeg død rolig, for du var den næste Beskytter.
Jeg blev træt til sidst. Jeg kunne ikke løbe mere.
Jeg bad til, at den Udødelige ville give op.
Men mine bønner var forgæves.
Knægt?
Tit, tit!
Kom frit frem!
Jeg har dig nu.
Nøj, se der.
Hvis du ser din far i efterlivet, så fortæl ham det her:
"Han sagde, det var for Rüya, far."
Vi har fundet ham! Han er her!
Han troede, at jeg blødte ihjel i skoven, men det gjorde jeg ikke.
Jeg holdt fast i livet.
Indtil...
Indtil hvad?
Indtil jeg en dag så min lillebror i tv
blive slæbt fra retten til et psykiatrisk hospital.
Du var i alle nyhederne.
Så...
...hvordan overlevede du?
Takket være de Loyale, der fandt mig i en blodpøl.
De tog mig under deres vinge. De opfostrede mig.
De inkluderede mig i familien.
De så mig som deres egen søn. Jeg er dem taknemmelig.
Men der var et problem.
Hvilket problem?
I måtte skjule mig.
Mine plejeforældre frygtede,
at den Udødelige ville forsøge at fuldføre sin mission.
Så vi var altid på flugt.
Vi skiftede konstant bolig.
Det blev vores mål at flygte fra den Udødelige.
Hvor er dine plejeforældre nu?
De er begge døde.
I et biluheld.
Det gør mig ondt.
Jeg beklager.
Jeg forstår det stadig ikke. Hvad tænkte du, før du så mig i tv?
Kan du huske den her?
Du havde den med overalt, selv i seng.
Så snart jeg fik det bedre, tog jeg hen i huset.
Jeg var kun seks år gammel.
Det, jeg så den dag...
...husker jeg stadig tydeligt.
I årevis troede jeg, at alle døde i det hus.
Men jeg fandt den der.
Jeg kom den i lommen.
Jeg tog den med mig overalt.
Jeg myrder Faysal. Jeg myrder ham helt sikkert en dag.
Men før jeg myrder ham, skal han betale for det, han gjorde mod dig.
Hakan...
Det er vigtigere for mig, end du tror.
- Jeg mener det. - Du så mig i tv og kom her.
Men sagen er, at timingen ikke kunne have været bedre.
Hvorfor?
Faysal er ikke den eneste, vi skal besejre. De andre er kommet tilbage.
Hvad?
Men nu er vi to.
Vi viser de forbandede monstre, hvad Murats sønner kan gøre.
De får se, hvad vi kan gøre som to brødre.
Er du med mig?
Jeg er med dig.
Hvorfor skjulte du det for os?
- Zeynep... - De andre skal høre det.
Du skal fortælle alle det.
Du skal fortælle alle alt lige nu.
Hvad foregår der, Zeynep?
Sig det!
Kom nu.
Hvad foregår der?
Jeg har begået en fejl.
En fejl? Hvad snakker du om?
Hvad foregår der?
Fortæl os det. Nu!
Leyla?
Kan du huske det?
Du sagde, det ikke forandrede mig at drikke Faysals blod.
- Ja. - Men det har det.
Jeg er blevet en del af ham nu.
En del af ham?
Hvad mener du, Leyla?
Faysal kan kontrollere mine tanker.
Han kan få mig til at gøre ting, som jeg ikke vil gøre.
- Hvad? - Udelad ikke det allerbedste.
Fortæl ham det.
Leyla!
Sig frem!
Ligesom Faysal...
...kan jeg kun blive dræbt af den talismanske dolk eller en Udødelig.
Nej. Hvordan er det muligt? Hørte du, hvad du lige sagde?
- Hvad er der galt? Leyla? - Lad hende være!
- Hold op! Hakan! - Tag dig sammen!
Det nytter ikke noget. Hold op!
Slip hende.
Det er til dig.
Hakan, min kære, hvordan har du det?
- Faysal... - Ja, det er Faysal.
Indrøm, at du tænkte på mig. Fortæl mig sandheden.
Du kan ikke holde op med at tænke på mig.
Det er dig, der er besat af mig!
Du kom hen på anstalten for at få mit blod.
Ja, du har ret.
Du og jeg har samlet mange fælles minder.
Du kunne ikke få blodet. Du troede ikke, at vi var så stærke, vel?
Nej. Lad mig spørge dig om det her.
Beskytteren og de Udødelige drages til hinanden.
Tror du, det er et tilfælde? Du kan ikke nægte, vi ligner hinanden.
Jeg ligner dig slet ikke!
Vær ikke latterlig.
Holder du ikke af Leyla?
Jo, det gør jeg. Og jeg holder af min kone.
Der er nogle ting, vi skal bruge. Vi kan ikke få dem fra andre.
Min kone skal bruge dit blod.
Og du vil have den gamle Leyla tilbage, ikke?
Så Hakan, kære ven...
...vi skal mødes.
Vi foretager en udveksling.
En udveksling? Hvad mener du?
Ja, en udveksling.
Du kommer hen til broen i Beograd-skoven i morgen.
Tag dit eget blod med.
Så holder jeg op med at kontrollere Leylas hjerne.
Og siden jeg er en flink fyr... Det her er vigtigt, så hør efter.
Siden jeg er en flink fyr... Hvis du gør, hvad jeg siger...
...giver jeg dig den talismanske skjorte.
Det er min skyld.
Det hele er min skyld.
Min skyld...
- Fald ned. Tag det roligt. - Undskyld.
Du har ikke gjort noget galt. Se på mig.
- Men... - Sig ikke "men", Leyla.
Det dumme svin skød dig. Og jeg gav dig hans blod.
Jeg er ansvarlig for det her.
Leyla, lad os sige det her.
Snart er det hele forbi. Du falder til ro og får børn.
Du får nogle skøre historier at fortælle dem.
Can!
Har de Loyale sikre tilflugtssteder?
- Ja. - Godt.
Vi bør tage Leyla med til et af dem.
Okay.
Nå, men...
Jeg er ikke ekspert i tankekontrol.
Men hvis Faysal ser gennem Leylas øjne, skal hun så ikke have bind for øjnene?
- Nej, vær ikke latterlig. - Det giver mening. Han har ret.
Zeynep, er det virkelig nødvendigt?
Hakan. De har ret.
Jeg ved ikke, hvordan det fungerer. Måske kan han se.
Dæk mine øjne. Hvis det er nødvendigt, så bind mine hænder.
Er du sikker?
Græd ikke.
Det er for din egen sikkerhed.
Vi har intet andet valg.
Jeg kommer til dig, så snart jeg kan.
Hakan!
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Beograd-skoven. Der er kun få veje ind og ud.
Jeg siger, vi gør det.
Undskyld, hvem i alverden er du? Du er lige stødt til os.
Jeg er over 13 år, min ven.
Jeg ved, hvordan det er at miste folk, jeg elsker.
Jeg vil ikke have, at min bror skal gennemleve det igen.
Det sted er ikke ideelt.
Der er ikke plads nok til at gemme folk bag træerne.
Hvordan kan du være så sikker?
Tror du, at Faysal vil opgive sin kontrol over Leyla så let?
Hvad, hvis han begynder at kontrollere Leyla igen, når han redder sin kone?
Hvad sker der så?
Vi reddede millioner af liv i går.
Vi kan også få ram på en Udødelig. Og denne Udødelige myrdede min familie.
Han ødelagde min brors liv.
Nu kontrollerer den samme fyr min kærestes tanker!
Der var en mand, der fløj for tæt på solen.
Hans historie er fortalt i mytologien. Ved du, hvad der skete med ham?
Zeynep, jeg er Beskytteren. Jeg skal beskytte dem, jeg elsker.
Vi kan finde en anden måde at få skjorten tilbage på.
Vi kan redde Leyla uden at sætte vores liv på spil.
Du behøver ikke gøre det her.
Hør her, broder.
Er det et farligt sted? Ja.
Kan det være en fælde?
Det er muligt.
Men du er Beskytteren!
Du er udvalgt til at redde byen. Selvfølgelig kan du gøre det!
Og som du lige har sagt...
...så har du en bror nu, makker.
Vi står sammen som familie.
Vi nedlægger dem en efter en.
- Vi gør det her. - Vil du ikke lade os stemme?
Vi accepterer det. Vi fanger Faysal og stikker ham i hjertet med dolken.
Vi kan ikke forhaste beslutningen. Vi må ikke lade følelser styre os.
- Det er ikke sådan, vi gør her. - Jo, i dag er det!
Hakan, uanset hvad du gør,
kan du ikke besejre Faysal uden skjorten. Hvorfor kan du ikke forstå det?
Jeg er ligeglad, Zeynep.
Ja, I har ret.
Jeg ville aldrig stole på en Udødelig.
Men Leyla kan kun undslippe hans tankekontrol, hvis han dør!
Det er vores pligt!
Vi må dræbe de Udødelige og beskytte Istanbul.
Faysal ville møde os.
Så vi begynder med ham.
Han er sikkert den farligste.
Ved du hvad? Min far sagde: "Stedet er afgørende for at vinde et slag."
Er det sandt?
Hvordan skal det så lykkes? Har du en idé?
Måske er der ikke et sted,
der er stort nok til at skjule de Loyale på den bro.
Men der er masser af plads til at sætte fælder for de Udødelige.
Skat.
Jeg er hjemme.
Rüya?
Skat?
Når vi har anbragt sandsækkene her...
...er vi færdige.
Skat?
Skat, jeg er hjemme.
Skat...
For pokker da.
For pokker da!
- Hvad? - Dit tilbud.
Jeg tager imod det.
Fint. God beslutning.
Omsider fatter du det.
Du kan kun få kvinden, som du elsker, tilbage på denne måde.
Nemlig. Du fatter det omsider også. Det er din chance for at redde din kone.
Jeg accepterer dine betingelser for udvekslingen, Faysal.
I morgen ved midnat.
Vi ses på broen.
Okay.
Mergen.
Vi må tale sammen.
Denne vej.
Forsigtig.
Så er vi her.
- Jeg ville fortælle dig, hvor vi er... - Men jeg må ikke vide det.
Det er ikke anderledes end en fængselscelle.
Nej, men vi har intet valg.
Sig, hvis du vil have noget at spise eller drikke.
Faysal!
Dit arrogante røvhul! Har du gemt dig her hele tiden?
Wow!
Det er en rigtig ferievilla.
Okhan og Cevahir vil elske dette sted.
Åh!
Vent.
De kan ikke gøre noget mere.
Dit fjols. Vi ville ikke have fejlet, hvis du var stødt til os noget før.
Hvorfor kæmper du ikke imod?
Beklager.
Hun døde, fordi hun ikke fik nok blod.
I Hagia Sophia, den dag jeg bragte jer til live...
...havde jeg ikke nok blod.
Jeg måtte give noget til jer alle, så I kunne vende tilbage til livet.
Men Rüya fik ikke nok blod til at vende tilbage til livet og være rask.
Hun var en af os.
Vi sørger over hinanden.
Tak.
Jeg kaldte dig Rüya.
Der er en måde at bringe hende tilbage på.
Hvorfor ikke? Vi løser vores problem først, så ser vi.
Hvad drejer det sig om?
Skabningen.
- Skabningen? - Leyla.
Jeg synes, skabningen lyder bedre...
Hun forrådte os under angrebet. Hun må væk for altid.
- Hvis du prøver at stoppe os... - Det gør jeg ikke.
Jeg begynder at elske den melankolske Faysal,
som er fuld af deprimerede tanker!
Er du enig med os? Leyla skal betale for sine synder.
Jeg bragte Leyla tilbage til livet. Hun er min.
Nu siger jeg, at I kan gøre, hvad I vil med hende.
Altså hvis I hjælper mig til gengæld.
Tænker du det samme som mig?
Jeg ved ikke med dig, men jeg vil kvæle den nar, til han dør.
Jeg savner mit hjem, vores hjem.
Vi må ødelægge Istanbul for at vende hjem.
Måske er svaret, vi har ledt efter hele tiden,
lige for øjnene af os.
- Skabningen. - Ja!
Den ækle, søde skabning.
De Loyale siger, at da Faysal angreb dem,
løb vores far så hurtigt, at han glemte skjorten.
Du spørger: "Gjorde han sit bedste for at redde sig selv og vores mor?"
Jeg er ikke i tvivl, broder.
Vores far var den modigste mand, jeg har kendt.
Efter 20 år har jeg stadig ikke mødt en som ham.
Bare vi kendte en som ham.
Så kunne vi lære noget.
Det var vores fars træk. Han lærte mig det. Nu kender du det også.
Er du klar til at besejre en gammel mand, der ikke kan dø?
Zeynep, kan vi tale sammen?
Ja.
Can er den eneste på tilflugtsstedet.
Jeg er bekymret.
Og hvad så?
Jeg tror ikke, det er nødvendigt, men du kan sende din bror derhen.
Min bror?
- Du skal tage hen til tilflugtsstedet. - Mig?
Jeg er den bedste Loyale, og du dropper mig fra missionen?
Nej, jeg dropper dig ikke.
Men Leylas situation er lige så vigtig for mig som udforskningen.
Hakan, en af opgaverne er at udforske stedet, hvor udvekslingen skal ske,
og den anden er at blive med Leyla. De er ikke lige vigtige.
Zeynep, jeg skal møde den Udødelige i morgen, skjorteløs.
Hvis det går galt... Hør nu, hvis der sker mig noget...
Jeg må vide, at Leyla er i sikkerhed.
Jeg kan kun stole på dig.
Okay, fint nok.
Jeg værdsætter det.
Det gør jeg virkelig.
Sikke en kliché.
Er du forelsket i din bedste ven?
Jeg fik en sms fra Serdar.
Han skal møde en gammel ven
og prøve at skabe kontakt til andre Loyale i Istanbul.
Vi prøver at gemme dem på broen og have flere folk i morgen aften.
Planen er simpel.
Dette møde er en mulighed for os. Vi ligger i baghold og dræber ham.
Så er vi et skridt nærmere at redde Istanbul.
Hør her...
Jeg ved, hvor svært det er for dig.
Du kan ikke kontrollere din egen hjerne.
Jeg kan ikke forstå, hvordan det føles.
- Jeg sagde jo, at jeg ikke ved det. - Hvabehar?
Jeg ved ikke, hvor Hakan er.
Pis! Kontrollerer han dig nu?
Leyla, hold op!
Okay.
Vi deler os op.
Ceylan, du går med mig. Vi sætter barrikader op.
Azra, du ser dig omkring. Find et sted at samle de Loyale.
Levent, kan du læsse udstyret af?
Jeg kan se, hvorfor de Udødelige ville mødes her.
Hvorfor spyttede du?
Jeg måler højden. Det falder på fem sekunder.
Vent, jeg klarer det.
Hakan!
Hakan! Kom her!
Hakan!
- Hvad er der galt? - Kom her! Hurtigt!
Hvor er Levent?
Jeg hørte støj og løb herhen. Levent er væk!
Levent!
Ja.
Det er klaret.
Godt.
Så du ikke noget? En skygge eller noget?
Måske provokerede Levent de forkerte.
I mit kvarter kan man blive myrdet for det.
Man kan få brækket sine lemmer.
Det er Faysal.
Det er et videoopkald.
Hakan, har du mistet noget for nylig?
Eller skulle jeg sige...
...nogen?
- Røvhul! - Hold kæft!
- Dit dumme svin! Røvhul! - Lyt til mig nu.
Hvis du ikke vil fiske fyrens døde krop i Bosporus,
så kom til broen i Beograd-skoven om en halv time.
Hakan, kom ikke her...
Jeg advarer dig. Og du tager ikke dolken med.
Er det forstået? Du skal ikke engang overveje det.
- Hvis du tager den med... - Nej!
Faysal, rør ham ikke! Jeg myrder dig sgu!
Jeg gør det.
Jeg håber, du bringer mig dit blod.
Og prøv ikke at narre mig!
Hvis jeg fornemmer et trick, ser du aldrig denne fyr
eller den talismanske skjorte igen!
Selfie!
Faysal!
- Er du okay? - Lad mig være!
Kom, op med dig.
Fatter du det ikke? Jeg er farlig for alle. Hold dig væk fra mig.
Drik noget, så snakker vi.
Værsgo.
Det er som vand. Har du ikke noget stærkere?
Tag bare flasken.
Du er oprevet.
Er der noget galt?
Vi er blevet venner lidt for hurtigt.
Det virker, som om du bad om det.
Handler det om Hakans bror?
Levent...
Det er ikke, fordi jeg er oprevet.
Men Hakan havde aldrig mødt en med hans eget blod.
Han kender ikke denne verden så godt.
Okay. Jeg lader, som om jeg tror på dig.
Må jeg fortælle dig en hemmelighed?
Jeg kan føle det dybt indeni.
Det ender ikke godt for mig.
Hakan og jeg...
Vi får ikke en lykkelig slutning.
Sig det ikke.
Bare se på mig. Det vil ske.
Hør her.
Hakan prøver at redde dig nu.
Han klarer det. Bare rolig.
Kan han virkelig gøre det?
- Kan jeg få et liv? - Selvfølgelig.
Et godt liv.
Med Hakan.
Du får alting.
Tak.
Du er den stærkeste kvinde, jeg har kendt.
Får man virkelig det indtryk?
Du er stærk.
Du har ikke brug for nogen.
Du har ikke brug for nogen til at løfte dig op, når du falder.
Du har ikke engang brug for en mands støtte.
Giv mig et øjeblik...
Zeynep, hvad er der galt?
- Jeg kan ikke blive her længere. - Har jeg gjort noget?
- Jeg går nu. - Zeynep!
Du er farlig, og du ved det. Vend dig om.
Zeynep, hvad laver du?
Undskyld.
Vi kan ikke svigte ham. Levent er Beskytterens søn. Vi må redde ham.
Ja. Du har ret, Serdar, men...
Men?
Men du opførte dig meget skødesløst i dag, Hakan.
- Hvad mener du? Var det min skyld? - Nej.
Men du lod dig styre af dine følelser.
Du var urimelig. Du lod os ikke indføre et ord.
Og her er vi nu!
Zeynep?
Hvorfor er du her?
Jeg er her for at fortælle alle en ting.
Jeg er ikke nogens babysitter. Jeg er en kriger.
Jeg vil ikke føje dig. Jeg tager med i morgen aften.
Den plan er allerede blevet aflyst. Faysal har Levent nu.
Hvad mener du?
Faysal har låst Levent inde et sted. Han har kidnappet min bror.
Vi giver Faysal, hvad han vil have. Vi må møde Faysal med det samme.
Har I sat fælder eller noget andet på broen?
Ja, men ingen ved, om de fungerer.
Det er umuligt at sætte en fælde på 30 minutter.
Du var med i planen. Hakan, du ved, det er umuligt.
Desuden har han Levent.
Hvad, hvis han siger, vi satte fælder? Levent kan komme til skade.
Hvad med de Loyale? Kan vi samle dem på broen?
Jeg prøver. Det er vores sidste håb.
- Hakan, fald ned. - Hvordan? Han er min bror.
Jeg ville tage væk for altid! Vidste du det?
Hvornår?
Da jeg åbnede mine øjne alene på hospitalet.
Min far var der ikke, fordi han var død.
Du var der heller ikke. Jeg vidste ikke, hvor du var.
Så sagde jeg: "Rend mig! Rend denne loyalitet og orden!"
- Zeynep! - Men jeg tog ikke væk. Ved du hvorfor?
Fordi jeg er en Loyal. Jeg kender intet andet liv.
Jeg har viet mit liv til det. Det er den eneste ting, jeg kender.
De Loyale forsvarer Beskytteren, indtil de dør.
Derfor må du træffe et valg.
- Et valg? - Ja.
Enten nægter du at lytte til mig,
eller også samarbejder vi ligesom i gamle dage.
Vi lægger en plan for at redde din bror.
Jeg kan ikke, Zeynep.
Jeg kan ikke vende ham ryggen.
Han er min familie.
Og det er jeg ikke.
Leyla er din familie, Levent er din familie, men ikke jeg.
- Det mente jeg ikke. - Jeg forstår det.
Hvor skal du hen? Vent! Zeynep!
Zeynep!
Jeg håber, alt går godt på broen.
Zeynep!
Jeg vil ikke virke bedrevidende,
men hvis vi gør det her, skal vi bruge en ny plan til broen.
Nej, planen forbliver den samme. Vi myrder Faysal.
Sådan redder vi både Leyla og Levent.
Jeg er ligeglad med, hvad Faysal siger.
Jeg tager dolken med.
Vi er de gode her, ikke?
De Loyale, vi er Istanbuls Beskyttere.
Vil du virkelig forsøge med et trick, når han har en af os?
Ceylan, nogle gange helliger målet midlet.
Bliv ikke sur på hende, Hakan. Hun er ung, men meget klog.
En dag kan Ceylan blive leder af denne orden.
Hør, vi har intet andet valg.
Hvis vi ikke myrder Faysal i dag,
så vågner vi op til det samme mareridt i morgen.
Han vil fortsætte med at ødelægge og myrde dem, vi elsker!
Her er planen:
Jeg bringer mit blod til Faysal.
Når han kommer for at få blodet...
...angriber jeg ham med dolken.
Jeg slår ham ihjel lige der.
Wow!
De har bygget skyttegrave, Mergen.
Slap af.
Det er overstået på ingen tid.
Det er længe siden!
- Jeg har ikke savnet dig. - Ditto.
Tag din jakke og t-shirt af.
Jeg vil se, om du har taget dolken med.
Blodet?
Fint.
Bring mig flasken langsomt.
Stop, vent!
Kom ikke tættere på!
Skal jeg få en brevdue til at bringe dig blodet?
Jeg har aldrig stolet på voksne.
I mennesker bliver upålidelige med alderen.
Jeg vil have, at den lille pige...
...kommer med flasken.
Hvad?
Nej! Det var ikke aftalen. Jeg kommer med den!
Gør, hvad jeg siger!
Undskyld.
Du har allerede sagt undskyld.
Hørte du det?
- Hvad? - Den lyd!
- Måske er det en lyd i dit hoved. - Nej, jeg hørte det!
Er du bange?
Jeg er ikke bange for dem.
Jeg er sikker på, at Faysal ikke ville overleve en dag i mit kvarter.
Jeg klarer det her.
Det skal nok gå fint, okay?
Kom. Jeg er lige bagved dig.
Kom her.
Hvad hedder du?
- Ceylan. - Ceylan.
Giv mig flasken nu, Ceylan.
Godt gået.
Rigtig godt gået, Ceylan.
Slip ham fri nu.
- Du fik, hvad du ville have. Slip ham fri. - Okay, som du ønsker.
Mergen.
Undskyld, Hakan.
Modsat dig har jeg ikke tomme drømme.
Jeg spilder ikke tiden med at vente på, at de Udødelige skal dø på en bro.
Så du siger, at du er en falden Loyal, ikke?
Det siger de.
Levent, hvad laver du? Kom her.
Levent, vær ikke dum. Kom her!
Ceylan, slip. Ceylan, slip!
Ceylan, hold op. Slip!
Ceylan!
Faysal! Kan du huske mig?
Røvhul!
- Can! - Hvad fanden?
Can! Nej!
Nej!
Ceylan!
Can!
Hakan er blevet skudt!
Hent bilen! Nu!
Tekster af: Jacob Jensen