EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
En uvurderlig dolk ble stjålet fra Museet for osmanske rustninger
under et ran i går tidlig.
Ranerne overmannet sikkerhetsvaktene.
Ranerne har ikke blitt identifisert ennå.
Ikke kom nærmere! Det holder!
- Jeg vil ikke leve! - Stig på.
Nå!
Vi skal lete overalt!
Takk.
Sjekk nede også.
Sjekk dette området. Kom igjen.
Sjekk hyllene.
...i et amatøropptak.
En mann ved navn Kemal Erman distraherer alle med et selvmordsforsøk.
Han mistenkes å være delaktig.
Har du sjekket venstre side?
Let overalt.
Ikke kom nærmere! Det holder!
En unik dolk ble stjålet fra Museet for osmanske rustninger.
Dolken ble laget for rundt 600 år siden
etter ordre fra Mehmet Erobreren...
Jeg drar dit. Observer dem på skjermene.
Greit, gutter. Vi drar.
- Vel? Har de dratt? - Kom hit.
- Det var den siste. Han har også dratt. - Ok. Vi stikker.
Vent. Vi kan ikke dra noe sted. De kan fortsatt være i nærheten.
- Vi må vite om Doktor har det bra. - Hakan, jeg vil redde ham også.
Men vi kan ikke dra til en politistasjon helt uten videre.
- Vi må sende en annen. - Kanskje de er i området.
Jeg har laget en plan.
Det er Kemal. Zeyneps far.
Han ble pågrepet i det museet.
Du er ferdig med Hakan, så nå forfølger du dem?
Hakan kan ha vært delaktig i museumsranet.
Vet man sikkert at Kemal var innblandet i ranet?
Nei.
Men det er svært sannsynlig.
Sannsynlig?
For flere år siden ble du anklaget for et drap du ikke begikk.
Hadde man bare sett på hva som var mulig, ville du sittet i fengsel nå.
Hakan prøver sikkert å få tak i noe. Han er innblandet i alt.
- Han har også snakket med en journalist. - Hvem da?
Yasin Karakaya. Han stilte spørsmål om meg.
Han ba Hakan lekke informasjon om holdingselskapet.
Hvordan vet du dette?
Hakan sa det.
Mazhar. Jeg vet ikke hva som foregår med deg.
Er du ikke lenger i stand til å bruke fornuften?
Jeg tar meg av journalisten.
Jeg har vært skeptisk til Hakan helt siden hans første arbeidsdag.
- Jeg vil ikke ha ham rundt meg. - Så dra et annet sted.
Dra til skipsverftet. Ta deg av ting der.
Skipsverftet?
- Det er ingenting... - Denne samtalen er over.
Du bør observere ham fremfor å prøve å finne manglene hans.
Kanskje du kan lære av ham.
Hallo. Yasin, hvor er du?
- Jeg er på vei til kontoret. - Vi må snakke sammen.
Jeg kommer om fem minutter. Vi kan snakke sammen da.
- Nei, det haster. Hør her. - Er noe i veien?
Hvorfor i helvete ble du involvert i Faysal Erdems affærer?
- Hva har jeg gjort galt? - Hvorfor gjorde du det?
Hvorfor er du så opphengt i denne fyren? Tar du pillene dine?
Hva har medisinene mine med saken å gjøre? De er irrelevant!
Jeg gjør bare jobben min.
Jeg har advart deg flere ganger. Du blir brent hvis du leker med ilden.
- Men du hører aldri på meg. - Jeg skal beklage til herr Erdem.
Det er for sent. Han har ringt eieren av avisen.
Og han har ringt meg. Ikke kom til kontoret. Vi sender deg tingene dine.
Vær så snill. Ikke gjør dette mot meg.
Hvis det plager Faysal Erdem så mye, så er jeg på rett spor.
La oss avsløre Cavidan Holdings skitne affærer. Det blir sjokkerende nyheter!
Beklager, Yasin. Du vet du er som en sønn for meg.
Men jeg kan ikke gjøre noe. Dette kommer fra høyere hold.
Greit. Forstått.
Det er ditt tap.
Andre aviser vil gladelig publisere historien min.
Yasin, jeg tror ikke du forstår dette. Du er på herr Erdems svarteliste.
Ingen vil ansette deg nå. Karrieren din er over.
Ja.
Mehmet.
- Hva har skjedd denne gangen, Ceylan? - Herlighet, du skulle bare visst.
Du vet, vi har forming på skolen. Vi driver med håndarbeid og slikt.
Så jeg lagde keramiske smykker.
Jeg solgte dem på museet for å tjene penger.
Vet du hva som skjedde? Gjett hva som skjedde?
Det skal jeg si deg. En tulling begynte å løpe rundt,
og gjett hva han gjorde med keramikken, smykkene, alt mitt harde arbeid?
Han ødela dem! For en stor tulling!
Der er han! Jeg gjenkjenner det trynet overalt! Du skal få bank!
Du ødela dem med vilje!
- ...ligg unna. - Slipp meg!
- Kutt ut! - Jeg hater ham! Herregud!
- Det holder. - Drittsekk!
Jeg har ikke gjort noe galt, ok?
- Bare se på alt han har ødelagt! - Kom igjen, unge dame.
Og folk sier at kunst ikke viser noen fremgang!
Hakan, vi må snakke om gårsdagen.
Mener du det som skjedde på museet?
Du vet akkurat hva jeg snakker om.
Å ja?
Du snakker om faren din. Vi ordner det.
Slapp av. Vi skal få ham ut.
Greit. Du vil åpenbart ikke snakke om det.
Men det var bare noe som skjedde der og da.
- Jeg har en beskjed fra onkel Kemal. - Hva sa han?
Han ba Hakan holde seg unna.
- Glem det. Jeg kan ikke la ham være der. - Og det skal vi ikke. Men han har rett.
Du er veldig viktig. Du er ikke trygg nå, og de kan være ute etter deg.
- Du er viktig. Du er... - Jeg er Beskytteren. Ja.
La meg bestemme selv hvilke sjanser jeg vil ta.
Den Udødelige vet sannsynligvis at dolken har blitt stjålet.
Han kan mistenke deg siden du ikke er til stede. Du bør dra på jobb.
- Hva skal dere gjøre? - Jeg vet ikke.
Vi får vel møte de andre Lojale. Kanskje noen av dem kan hjelpe oss.
Jeg tror jeg vet om noen. Han har kontakter overalt og er rik.
- Hvor mange Lojale finnes det egentlig? - Vi stikker.
Herr Dragusha.
Hakan vil få deg i trøbbel. Du bør ligge unna ham.
- Hva mener du, Mazhar? - Spør herr Erdem. Han kan forklare det.
Du vet jeg aldri ville gjøre noe sånt.
Sjekk mappen på herr Erdems skrivebord om du lurer på hvor han var i går kveld.
Der vil du finne svaret.
Ristede kastanjer! Kom og få!
Ok, det er der borte. Spør etter Timur.
Greit.
- Hvorfor blir du ikke med meg? - Jeg skylder Timur penger.
Hvis jeg blir med, vil han ikke hjelpe oss før jeg betaler ham tilbake.
Er det noen i Istanbul du ikke skylder penger?
- Jeg skylder ikke dere penger. - Vi ses.
Du.
Har du fem lira? Jeg kan kjøpe blåskjell.
Herr Erdem?
Leyla?
Herr Erdem, jeg...
Jeg så etter noen dokumenter.
Virkelig?
Du er faktisk en god løgner, eller hva?
Beklager.
Du skuffer meg.
Å!
Nå forstår jeg.
Bare kjærlighet kan få noen til å gjøre så dumme ting.
Jeg skal la det passere denne ene gangen.
Tusen takk.
Hvor er du på vei?
- Jeg ser etter Timur. - Hvorfor ser du etter Timur?
- Det er faen meg ikke din sak. - Er hun den nye vertinnen?
- Jeg vil ikke ta jobben til mora di. - Dra nå.
- Er du Kemals datter? - Ja.
Timur?
- Plager det deg? - Litt.
Jeg så på nyhetene.
Du tok dolken. Det er bra.
Men du etterlot Kemal der.
Det er ikke bra.
Jeg kom hit for å finne ut om du kunne hjelpe.
Det sies at Timur har kontakter overalt. Stemmer det?
Kanskje det.
Kjenner du noen i politiet?
Vær så snill.
Sett deg. Sett deg.
Ikke mist besinnelsen så fort.
Du er som faren din.
Greit. Jeg skal hjelpe deg.
Men du vet...
Alt har sin pris.
Hva vil du ha?
God morgen.
- Faysal Erdem! - Herr Erdem!
- Faysal Erdem! - Du!
- Ro deg ned. - Rygg!
- Gå bort dit. - Ro deg ned.
- Kom igjen. Opp med hendene. - Ro deg ned. Hvem er du?
Hvem jeg er?
Du har ødelagt livet mitt, men du vet ikke engang hvem jeg er, gjør du vel?
Jeg er Yasin Karakaya. Journalisten du fikk sparket.
- Hvem sendte deg hit? - Ingen. Opp med hendene.
- Ro deg ned. - Opp med hendene!
Greit. Ro deg ned.
Fortell meg alt. Alt om de skitne affærene dine,
hvordan du fikk Gökhan Gültekin drept. Alt.
- Yasin. - Legg ned pistolen.
La oss gjøre det samtidig. Vi kan snakke om dette, hva det nå enn er.
Å ja? Så nå vil du hjelpe meg?
Legg ned pistolen og rekk hendene i været. Legg ned pistolen!
- Du trenger ikke å gjøre dette. - Legg den ned!
- Greit.
Greit.
Ok. Ro deg ned. Bare ro deg ned. Sånn ja.
Du klarer ikke å tenke klart akkurat nå. La oss snakke om dette.
Han skal fortelle meg alt. Alle svindlene hans skal bringes for dagen.
Jeg skal avsløre ham. Ikke glem at språk er makt.
- Yasin. - Sjefen din er en tyrann!
- Går det bra med deg? - Ja.
- Hva skal vi gjøre der inne? - Du skal ikke bli med.
- Hvorfor ikke? - Du kan ikke gjøre noe.
- Men jeg... - Jeg tar meg av det og kommer ut igjen.
Du kan stole på meg.
Vent på apoteket. Vi kommer snart.
Går det bra med deg?
- Her. Tusen takk. - Vi må snakke med henne også.
Selvsagt.
Frøken Sancak.
De vil snakke med deg også.
Jeg var så redd for at du skulle bli skadet.
Kan vi ta en prat når jeg er ferdig med politiet?
Jeg venter.
Beklager, herr Erdem. Jeg rakk ikke å be om forsterkninger. Jeg så Yasin og...
Du tok den beste avgjørelsen. Vi er i live takket være deg.
Tusen takk.
Min kone malte dette før hun døde.
Hun rakk ikke å fullføre det, dog.
Hun var veldig talentfull.
Ja, det var hun.
Hun hadde en unik tilknytning til Hagia Sophia. Den var som en forelskelse.
Hun var forelsket i Hagia Sophia, og jeg var forelsket i henne.
Leyla er som en datter for meg.
Hva ville jeg gjort om noe skjedde med henne?
Jeg vil ikke at hun skal ha det vondt.
Du bør ikke såre personene som er glad i deg, Hakan.
Jeg holdt henne med selskap under daten du ikke møtte opp til. Vi pratet.
Hun var helt knust.
Ja. Hun gir meg en kald skulder.
Men jeg skal ordne opp.
Greit. Ikke la maleriet stå uferdig.
Uferdige malerier gjør en alltid opprørt.
Unnskyld meg.
- Ja, Zeynep. - Hakan. Vi skal få ut faren min.
Mener du alvor?
Kom til cisternen med en gang. Vi møtes der, ok?
Ok. Greit, jeg kommer.
Herr Erdem, hvis det ikke er noe, så...
- Bare dra. - Takk.
- Det er greit, hva? - Ja. Tusen takk.
Herr Erdem. Vet du hvor Hakan dro?
Jeg tror han skal møte Zeynep. Han spurte nettopp om han kunne få dra.
- Hvordan fikk du meg ut? - Ikke spør, så slipper jeg å lyve.
- Pappa! - Skatt!
Du er visst like hel.
- Jeg ba deg vente på apoteket. - Selvsagt gjorde jeg ikke det.
- Vent nå litt. Er dette ditt verk? - Ja.
Nå må du holde løftet ditt. En avtale er en avtale.
Greit.
- Hva er det? Hvilken avtale har dere? - Han vil møte Beskytteren.
Kom igjen. Han venter på oss ved cisternen.
Du skulle ha spurt meg først.
Jeg ringte deg, men du svarte ikke. Du hadde vel på deg håndjern. Herregud!
Han er en Lojal, hva? Han har rett til å møte Beskytteren.
Det er sant.
Ikke sant, Kemal?
- Du har det vel bra? - Ja.
Doktor.
- Jeg fryktet at jeg skulle miste deg også. - Jeg har det bra.
Du tok vare på Zeynep i mitt fravær. Takk skal du ha.
Du var heldig som slapp å bli plaget av henne.
Jeg står akkurat her. Dere vet vel det? Jeg kan høre dere.
Dere ser ut som en lykkelig familie. Så herlig.
Timur er en Lojal, et seniormedlem. Han fikk faren min ut av fengsel.
- Jeg er Hakan. Hyggelig å møte deg. - Hyggelig å møte deg også, Beskytter.
Vel, takk igjen for alt, Timur.
Du har sikkert ting å gjøre. Vi bør la deg gå nå.
Forhåpentligvis møtes vi igjen.
- Si ifra hvis du trenger noe. - Selvsagt.
Han er som en slange. En pyton!
Jeg fikk omsider muligheten til å se den berømte cisternen din.
Den er vakker.
Hva tror du Hakan vil gjøre
om han finner ut at søsknene hans er døde på grunn av deg?
Kemal, du går over streken.
- Jeg drepte dem ikke. - Men de var ditt ansvar.
Mesteren vet ikke hva du har gjort. Du vet godt hva som skjedde med Derya.
Du fikk henne utvist for en lignende grunn.
Slutt å snakke om ting du ikke kjenner til.
Deryas situasjon var helt annerledes!
Men vær forsiktig.
Du vil ikke ende opp som henne.
Folk vil kalle deg en "Fallen Lojal". Gud forby.
Ikke tenk på meg. Jeg kan ta vare på meg selv.
Tviler ikke.
Men du ser ut til å ha mange ubesvarte spørsmål.
Se på deg, det er opplagt. Du har kommet til en blindgate.
Du vet ikke hva du skal gjøre.
Farvel, Timur.
Derya er kanskje en fallen, men hun vet mye.
Hun kan besvare spørsmålene dine.
Jeg har ikke sett henne siden den dagen hun ble sendt vekk.
- Jeg vet ikke engang hvor hun er. - Kjære deg!
Vær så god.
APOTEK
Takk.
Kan vi snakke om det?
Om hva da?
Om det du sa at jeg ikke skulle bli forvirret over.
Ok, greit. La oss snakke. Jeg lytter.
Jeg mener...
Det var en tabbe.
Vi ble bare revet med. Det betød ingenting.
Du bare gjentar det jeg sa. Så hvorfor snakker vi om det?
Får jeg ikke si det jeg tenker?
Selvsagt får du si det du tenker. Ja. Du har rett.
Så det skjedde. Vi ble revet med.
Nemlig.
Og du har jo kjæreste. Du kan vel dra og vise henne litt kjærlighet?
Ja.
Hun har gitt meg en kald skulder.
Hun må ha trodd at jeg svek henne igjen da jeg dro.
Jeg må gjøre det godt igjen.
- Vil du ha noen råd? - Nei. Det trenger jeg ikke.
Skal du gjøre det godt igjen over telefon?
Gå og snakk med henne ansikt til ansikt.
Beklag for det du gjorde. Si at du er glad i henne.
Og vis henne at du mener det.
Du har rett.
Jeg drar nå.
Hakan.
Kjøp noe til henne.
Takk skal du ha.
Du ville treffe meg, herr Erdem?
Jeg ble nesten drept i dag.
Så trist å høre.
Takk for omtanken.
Var det alt du ville si?
Herr Demir burde handlet klokere.
- Jeg advarte deg... - Kutt ut det tøvet om Hakan!
Yasin ville ikke klart å komme inn i bygningen hvis jeg hadde vært der.
Det er akkurat det jeg ikke forstår.
Hvordan kan en gal mann med pistol komme seg forbi alle vaktene
og komme seg så nærme meg?
Er ikke du ansvarlig for bygningen?
Dette er dine menn. Du har lært dem opp selv, ikke sant?
Kom deg ut av kontoret ditt i morgen.
- Gir du meg sparken? - Nei, det gjør jeg ikke.
Jeg har sagt at du alltid vil ha en jobb i dette holdingselskapet.
Men jeg degraderer deg.
Hakan skal være sikkerhetssjef heretter.
Så jeg skal følge ordrene hans?
Du skal følge ordrene mine. Akkurat som før.
Men Hakan vil fortelle deg hva ordrene mine er. Hierarki.
Du vet hva det er.
Du ga meg et løfte!
Og nå trekker du det tilbake!
Du kan dra.
INKOMMENDE ANROP MAZHAR
Frøken Sancak, kan vi ta en liten prat?
Leyla! Du må hjelpe meg!
En liten en til samlingen din.
Leyla.
Jeg er lei for det som skjedde i går.
Hva med det som skjedde i dag?
Vi skulle jo prate, men du bare stakk.
Ja, jeg vet det.
- Jeg måtte dra. Det var viktig. - Jeg vet du dro til Zeynep.
Hør her, jeg vil ikke lyve til deg.
Ja, jeg var sammen med Zeynep, men det er ikke slik du tror.
- Jeg mener det. - Ok. Så du vil ikke lyve til meg.
Glem det som skjedde i dag. Fortell hvor du var i går kveld.
Det kan jeg ikke fortelle deg.
- Du, jeg er her nå. Er ikke det nok? - Det er ikke nok.
Du har distansert deg fra meg helt siden den dagen vi møttes.
Du skjuler alltid noe. Du er ikke til stede når jeg trenger deg.
Jeg vil ikke ha noe slikt.
- Hvis ikke du skal være ærlig... - Men jeg vil være ærlig.
Så si det.
Hør her.
Det er bare én ting du trenger å vite.
Jeg elsker deg.
Det er ikke nok, Hakan.
Leyla?
Leyla.
Lukk opp døren, er du snill.
Leyla?
Leyla, la meg i hvert fall forklare. Vær så snill, Leyla.
Greit. Jeg venter her...
...helt til du åpner døren.
Leyla?
Hva gjorde du mot meg?
Kloroform.
Du vil få en lett hodepine.
Men med tanke på situasjonen du er i, har ikke det noe å si.
Har det vel?
INNKOMMENDE ANROP METİN ALYZLAR
Hallo, herr Alyzlar.
Akkurat. Jeg er lei for det.
Jeg fikser den og sender den tilbake. Du får den innen 15 minutter.
Jeg har mislikt deg siden dag én.
Jeg er ikke så glad i deg heller.
Hvor er dolken?
- Dolken? Hvilken dolk? - Ikke lyv til meg.
Mazhar. Jeg gjør det du ber meg om.
Jeg følger ordrene dine.
- Jeg fortalte deg jo også om journalisten. - Du fortalte meg om ham. Hva så?
På grunn av den mangelfulle informasjonen du ga meg,
drepte jeg en dum ung gutt istedenfor Yasin.
Mitt forhold til herr Erdem er ødelagt. Han har sparket meg vekk.
Hvilken dumme unge gutt?
Han med det krøllete håret.
Du vet hvem jeg snakker om, for du sendte ham etter meg. Ikke sant?
Drepte du Emir, for faen? Drepte du Emir?
Jeg skal faen meg drepe deg, Mazhar! Jeg skal drepe deg! Hører du meg?
Jeg tror navnet hans var Emir.
Ja. Stakkars gutt, han visste ikke engang hva som skjedde med ham.
Du skulle sett hvor sjokkert han ble
da jeg bandt snoren rundt halsen hans.
Han skalv som et aspeløv.
Du skal faen meg dø! Du kan ikke unnslippe meg.
Du skal betale for all lidelsen du har forårsaket!
Jeg skadet ham ikke stort. Slapp av. Men jeg skal skade deg hardt. Tro meg.
Jeg...
Du skal få se hvem som er sjefen her, herr Demir.
Ikke glem det, gutten min. Du kan bare drepe den Udødelige med dolken.
Faen.
Hva har jeg gjort?
Hakan?
Jeg kan forklare det.
Tekst: Rune Kinn Anjum