PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Virus malárie, v Turecku vzácný, se za týden rozšířil po celém Istanbulu.
Zdravotníci jsou v pohotovosti.
Vždycky vstáváš tak brzy? Teprv vychází slunce.
Vlastně jdu pozdě.
Nemocnice v okolí Beyoğlu jsou plné a čtvrť Tarlabaşı je v karanténě.
Podle pana Erdema v Istanbulu vládne chaos.
Má pravdu. Podívej.
Nevíme, co bude za hodinu.
Zdravotníci jsou v šoku, podobná epidemie se dlouho neobjevila.
Zjišťuje se, jak se do města dostala.
Musím si dát sprchu. Za dvě hodiny mám schůzku.
Nemůžeš zůstat trochu dýl?
No...
Nemůžu.
Nyní se zeptáme místních,
jak situaci prožívají oni.
Potřebujeme doktora, ale všude je plno.
Žena se vrátila do rodné vesnice.
Brzy se připojím. Tady nikoho nečeká nic dobrého.
Úřady začaly v některých čtvrtích používat insekticidy,
aby vyhubily komáry, kteří chorobu šíří.
...se za týden rozšířil po celém Istanbulu. Zdravotníci jsou v pohotovosti.
EPIDEMIE V ISTANBULU
To určitě Nesmrtelný.
Díky.
- Jak byl na tom naposled? - Samo sebou byl úplně vedle.
Neboj.
Hakan bude v pořádku.
Věř Ochránci.
To nemůžu, protože je to Hakan.
Nějaké novinky?
Ne. Bojím se, že se mu něco stane.
Ha! Zapnul si telefon.
HOLDING CAVIDAN
Samozřejmě. Kde jinde by mohl bejt, když je Istanbul ve srabu...
Jak to myslíš? Vždyť tam pracuje.
Je šest ráno. Směna mu ještě nezačala.
Myslíš, že si řekl „jsem mimo, zaplatím si apartmán“? Byl s Leylou.
Kdo je Leyla?
Holka, kterou Hakan nahání místo Nesmrtelného.
Ale zatím nevíme, co se stalo.
Fajn. Půjdu za ním, aby nám řekl, co se stalo.
- Trneme tu strachy a on... - Nikam nechoď.
Emire, zajdi pro něj ty.
- Proč mám zůstat já? - Máme jinou práci.
Řekl jste, ať vám dám kdykoli vědět.
Včera je našli.
Nemají je otvírat, než dorazíte.
Dobře.
Archeology nevolej.
Tohle se nikdy nenašlo.
Rozumíš?
Teď běž nahoru, dolů nikoho nepouštěj.
Mazhare.
Co tady děláš?
Vyzvedávám tě.
Včera jsme se o tebe báli.
Potřeboval jsem bejt chvíli sám. Vzpamatovat se.
- Jsi tu autem? - Ne. Busem.
Dáme si něco k snídani?
Musím ještě do cisterny pro oblek.
- Máš hlad? - Umírám hlady. A můžem pokecat.
Dobře. Někam tě vezmu.
Nashle.
Tady.
- Děkuju. - Díky.
- Nespal jsi? - Ne, kámo.
Byli jsme kvůli tobě vzhůru.
Jako malej jsem hrozně chtěl být Ochránce.
- Proč? - Je to svaté poslání.
Vynech ty naučený fráze. Mluv upřímně.
Asi že by byl táta pyšný.
- Nejdřív musíš být pyšný sám na sebe. - Být tebou, byl bych.
Jsi Ochránce, člověče!
Zachráníš Istanbul.
Přišel jsem o celou rodinu. Proč by mě měl zajímat Istanbul?
Podle táty máme dvě rodiny.
Tu, kterou si vybíráme, a tu, kterou si vybrat nemůžeme.
A?
Nás tu máš pořád.
Škoda že nejsi Ochránce.
- Dáš si granátovej džus? - Jasan.
Dva granátový džusy.
- Pusťte mě! Co to děláte? - Vypadněte.
- Nechte mě! - Musíte si sjednat schůzku.
Pusťte mě! Nemůžete mě vyhazovat hlavním vchodem, co?
- Vypadni! - Kdo si myslíte, že jste?
UHLIČITAN LITHNÝ
Dýchej. Ovládej svůj vztek.
Co se děje? Povídej.
Začal tam pracovat, aby získal informace o Mazharovi.
Teď se tam zasekl kvůli holce.
Říká se, že láska je slepá.
Spíš jde o nadměrnou dávku hormonů.
Ještě něco?
Pořád čekáme, co udělá Ochránce.
Vždycky hrajeme druhý housle. Už mě nebaví pořád čekat.
Tak to ze sebe vybij. Do toho.
Ano. Dobře. Výborně.
Tvrdíš, že musíme najít ten kámen, abychom měli jistotu.
Tak pojďme něco dělat!
Řekneš něco, tati?
Ty moc dobře víš co.
Hledej řešení, ne problém.
Kam jdeš?
Přijmu Erdemovu nabídku.
Tak budu blíž Mazharovi.
Budu sbírat informace.
Hakanovi je možná jeho úkol fuk, ale já nejsem jako on.
Zeynep.
Neboj. Budu opatrná.
To jsem říct nechtěl.
Jsem na tebe pyšný.
Máte zapalovače?
Díky. Tos nemusel.
- Na. Dobrou chuť. - To je dobrý.
Zdar, fešáku!
Pamatuješ?
Jsem Yasin. Yasin Karakaya, novinář.
Ten z večírku.
Pamatuju. Jak se daří?
- Dobře. Co ty? - Právě snídáme.
Kdo je to?
Kámoš z ochranky?
- Dá nám minutku? Jde o soukromou věc. - Říkám, že zrovna snídáme.
To je bratranec.
Může zůstat.
Miluju tenhle citát od Balzaca:
„Za každým velkým majetkem se skrývá zločin.“
To mluvíte o mně?
Vypadám jako boháč?
Erdemova pravá ruka. Mluvím o Mazharu Dragushovi.
Co o něm víte?
- Jede v nějaký křivárně. - Jaký?
Ten kluk, co Erdema napadl.
Od chvíle, co za ním byl právník, mlčí jako hrob.
No a? Co je na tom? Možná mu to ten právník poradil.
- Víš, kdo je jeho právník? - Kdo?
Když mi ho policie popsala, došlo mi, že je to Mazhar.
Tady je vše, co se dá najít.
Jako by do jeho života někdo zasáhl a všechno vymazal.
Většina informací chybí. Byl mezi červenými barety.
Žil v Maçce.
Je tam jeho stará adresa a tak.
K věci. Co chcete?
Potřebuju důkazy.
Ty mi pomůžeš.
Najděte si jinýho špeha.
Jasný?
Tohle si vezmu.
Už za mnou nechoďte.
Jdeme, Emire.
Mimochodem...
Pokud je podle vás Mazhar tak nebezpečný, přestaňte po něm jít.
Je to jasný, fešáku?
Platí on.
Proč jsi po něm tak vyjel?
Mluvil celkem rozumně.
Nevíme, jestli nekecá. Třeba patří k Mazharovi.
Třeba se mě Mazhar snaží načapat. Kdoví?
Jasně. To by mě nikdy nenapadlo.
Vyrůstal jsem ve Velkém bazaru. V lidech se vyznám.
Hele, Zeynep.
Asi se jí líbíš.
Proč si to myslíš?
Vyrůstal jsem na Büyükadě. Poznám to.
Nelíbím se jí.
Pane dohazovači.
OTEVŘENO
- Co se děje? - Promluvíme si.
Přijdu pozdě. Promluvíme si pak.
Já myslel, že budeš sbírat informace.
K věci, doktore.
- Prý se s někým scházíš. - Nemůžu mít soukromý život?
Tak jsem to nemyslel.
Nemáme moc času. Nový vztah by tě mohl rozptylovat.
Doktore, nejsem dítě. Vím, co potřebuju.
Mimoto mi nemůžete říkat, co mám dělat, jen proto, že jsem Ochránce.
Víte, o čem jsem snil?
Chtěl jsem být jako pan Erdem.
A ta vášeň je fuč, páč jdu po Mazharovi.
Uvědom si, jak jsi důležitý. Máš vůči nám zodpovědnost.
- Já o ni nestál. - Ta se přebírá.
Táta ji převzal. A zachránil Istanbul? Ne.
Udělal, co mohl.
Měl jsem bratra a sestru. Proč umřeli? Ani jsem o nich nevěděl. Proč umřela máma?
- Pořád jen kecáte. - Hakane, poslouchej.
Umřel zbytečně.
Stejně tak máma, brácha a ségra. Proč? Pro Istanbul!
Nehaň otcovu památku.
Neměl se do toho vůbec zaplétat. Byl to blbec.
Pokud máš rozum, vykašli se na to.
Jsi mladej. Užívej si života.
Istanbul nikdo nespasí. Ani my.
- To nic. - Strýčku Kemale.
Já budu své poslání plnit nadosmrti.
- Můžu Mazhara zabít. - Musíme najít ten kámen.
Hakan si je jistý, že Mazhar je Nesmrtelný.
Potvrdilo se, že ukradl ten prsten.
Zeynep zjistila, že nemá rodinu. Co ještě potřebujeme?
Prostě ho zastřelíme.
Když neumře, je jasné, že je Nesmrtelný.
Co když umře?
Nejsme vrazi.
Strýčku Kemale.
Emire.
Udělals, co šlo.
Je čas vrátit se domů. Pozdravuj otce.
Já musím najít tu dýku.
Zdravíčko, kampak?
- Je uvnitř Timur? - Otvíráme v noci. Běžte pryč.
Nechci vás obtěžovat. Jen mě zajímá, kde je Timur.
Nevotravuj. Vypadni.
Kemale!
Nechtěj, abych za ně platil. Nemají pojištění.
Můžeme si promluvit?
Dáš si něco k pití?
Ano, Dragusha!
Zvláštní příjmení, co?
Je to Řek? Nebo Armén?
Á, už vím.
Albánec.
Sejde na tom? Říkáte, že odešel. A pak?
Ano. Ale není jasné, jestli dobrovolně, nebo ho někdo donutil.
Po té události zmizel.
Můžete mi to říct celé? Jaké události?
Jeho ženu a dceru našli mrtvé.
- Ženu a dceru? - Ano.
Bylo to tak před 10 nebo 15 lety.
Uškrtili je.
Policie to vyšetřovala, ale nemohli nic najít.
- Víte určitě, že to byla jeho rodina? - Proč se ptáte?
Jsem novinář.
- Jak se jmenujete? - Yasin Karakaya.
Nevíte, jestli v jeho starém bytě někdo bydlí?
Ne, je už roky prázdný.
- Ani ho nepronajali. - Aha. Díky. Mějte se.
Nashle.
Dva šálky kávy.
Jeden bez cukru.
Slečno Ermanová, já vám nevím.
Je mi líto, rád bych, ale už jsem najal někoho jiného.
Pochybuji, že jste za den našel někoho stejně dobrého.
To nevím, ale v tom, co dělá, dobrý je.
Nevypadáte jako někdo, kdo se spokojí s málem,
když může mít to nejlepší.
Vaše sebevědomí mě vždy fascinuje.
Dobře. Fajn.
- Tak půjdeme. - Kam?
Jen pojďte.
Dobré odpoledne.
Hakane, čekám na tebe v kanceláři.
Proč jsi přišel?
Hledám tu dýku.
Jelikož je Burhan mrtvý, určitě víš, kde je.
Ty přece hraješ vždycky podle pravidel.
Můžu ti říct, kde je, teprve až se vrátí Ochránce.
To přece víš.
Ochránce se vrátil.
Je to Muratův syn.
Ven!
Levent je mrtvý.
Jestli mi to chceš zas předhazovat, tak táhni!
Už tak mám výčitky.
Levent ne.
Jeho mladší syn, Hakan.
Neşet si ho vzal ze sirotčince.
- A kde je Neşet? - Mrtvý.
Stejně tak Ayşe.
Co ta košile?
Když je Ochránce zpátky,
musíme se držet protokolu.
- Informovat Mistra. A taky Věrné. - Hakan ještě není připravený.
Děláš chybu.
Pak je to má chyba.
Páni.
Takže pokračujeme, kde jsme před 20 lety skončili?
Kde je ta dýka, Timure?
Pane?
Hakane.
Nechceš mi něco říct?
Mimochodem...
Nezapomeň...
Když se ptám, znám odpověď.
Vlastně jsem s vámi chtěl mluvit. Dnes tu byl novinář Yasin Karakaya.
Vyptával se na vás.
Poslouchám.
Dobře, za minutku jsme dole.
Na co se ptal?
Na samé nesmysly.
Například?
Na toho zmizelého podnikatele a jeho syna. Nic, co by se mělo brát vážně.
Chtěl, abych o vás sbíral informace.
Ale já odmítl.
Chytré. Postarám se o to.
Poměr mezi kolegy je tu přísně zakázaný.
Věděl jsi to?
Ano, pane.
Dobře.
Tak okamžitě ukonči styky se slečnou Sancakovou.
Jinak vás oba vyhodí. A to přece nechceš, nebo jo?
Fajn.
Jak říkám. Když se na něco ptám, znám odpověď.
- Slečno Sancaková. - Mazhare.
- Pane Demire. - Slečno.
- Po vás. - Zeynep.
Mazhare.
Pojede s námi Hakan. Ty můžeš zůstat.
Dobře.
Hakane.
Kdyby něco, ozvi se. Pěkný den.
Vás asi nemusím představovat.
Ne.
- Ahoj, Hakane. - Ahoj. Jak se máš?
Dobře. Hodně práce a tak.
Pardon.
Moment. Rozmyslel jsem si to.
Pojedete za námi.
Co jet tímhle?
Chcete řídit?
Jo, to vypadá dobře.
Chtěl jsem vám přiřadit obnovu těch sloupů.
- Co tady děláš? - Jenom svou práci.
Profesore Akıne. Jak se máte?
Zeynep? Dobře, díky. A ty?
Dobře. Zdravím.
Pane Akıne.
Jak vám to zatím první den jde?
Docela dobře.
Děkujeme za tuhle skvělou příležitost.
Ano, posloucháme vás.
Dobře! Do čištění mozaik nahoře se chce zapojit speciální tým z Itálie a Německa.
- Ti Italové jsou podle mého lepší. - Vážně?
Co myslíte vy?
Ano, Italové jsou velmi zkušení.
Bratři Fossatiovi vyčistili mozaiky, které Mehmed II. zakryl sádrou.
Němečtí restaurátoři ale mají lepší vzdělání.
Vzdělání versus zkušenosti, záleží, co je pro vás důležitější.
A co je důležitější pro vás?
Nejdůležitější je vrátit chrámu jeho velkolepost.
Ano. Souhlasím.
Peníze ani čas tu nehrají roli.
Vezmeme oba týmy.
Skvělý nápad.
Já vím.
Máme nový nález? Chcete ho vidět?
- Jistě. - Tak pojďte.
Pane Akıne, co kdybyste omrkl venkovní oblouky?
Dobře, pane.
Nejste student?
Už absolvent.
To musí být od Byzantinců. Osmani by to nikdy takhle nenechali.
Ty dveře nejspíš byly zavřené 500 let.
A my jme první, kdo je po těch letech otevřel.
Nemůžu tomu uvěřit!
Tohle je zajímavé.
To musí být z doby ještě před Byzancí.
Možná pohár, ze kterého se pila krev obětí darovaných bohům.
Připomínáte mi jednu starou známou.
Byla velmi erudovaná jako vy. Byla si jistá sama sebou.
Taky trochu paličatá.
Ministerstvo kultury sem přijde všechno sepsat.
Ukažte.
Půjdeme.
Co je tady?
Tam nakoukneme později.
Ať na nás všichni nečekají.
Je to neuvěřitelné. Mockrát díky. Byla to krása.
Asi tu práci beru, pane Erdeme.
Bohužel.
Slíbil jsem ji panu Akınovi.
To jste mohl říct v kanceláři. Nemuseli jsme sem chodit.
Strávili jsme spolu čas a poznali se.
Určitě budeme spolupracovat jindy, když ne teď.
Tím si nejsem jistá.
Asi si myslíte, že se na pozici pana Akına hodíte,
ale možná mám s vámi větší plány.
- Hakan vás zaveze, kam budete chtít. - Není třeba.
Mohu jít sama, děkuji.
Dobře.
- Na shledanou. - Hezký den.
Hakane.
Večer přijď, prosím.
Potřebujeme tě.
- Ještě na tom zapracujte. - Co myslíte? Němci, nebo Italové?
Sám víte nejlíp, pane.
- Dobrý večer. - Zdravím.
- Máme smlouvu pro pana Akına? - Banu na ní pracuje.
Můžeme ji poslat hned ráno.
Dobře. Buďte za dvě minuty u mě.
- Chci s vámi mluvit. - Ano, pane.
Dnes ses ve výtahu choval divně.
Já vím, jsem trochu zmatený.
Jak to?
No, já...
My...
No...
Hakane, klidně to řekni.
Já...
Pan Erdem na mě čeká.
Pojďte dál, Hakane. Posaďte se, prosím.
Co váš první týden?
Už jste si tu zvykl?
Vše je v pořádku, pane Erdeme.
Určitě? Zdá se, že vás něco trápí.
Ve své druhé knize píšete:
„Život je neustálá volba.“
Ano.
Ale tím ta věta nekončí.
„Život je neustálá volba,
ale to neznamená spokojit se s jedním.“
Co když je za daných okolností možné zvolit jen jedno?
- A nejde mít oboje naráz? - Říká kdo?
Každý je kapitánem své lodi.
Začínal jsem asi ve vašem věku.
A všichni mi pořád říkali, co můžu, a co ne.
Že prý nemůžu vést hotel a zároveň opravovat památku.
Řídit aerolinky a zároveň lodní dopravu.
Mít podnik a zároveň najít lásku.
Mám pro vás dvě rady.
Zaprvé neposlouchejte je.
Protože selhali, myslí si, že selžete i vy.
Dokonce se vás snaží donutit tomu uvěřit.
A zadruhé, najímejte Italy i Němce.
Cože?
Řekl jsem to dnes u chrámu.
Když vám někdo řekne „nebo“, udělejte z něj „a“.
Jinak se nikam neposunete.
Děkuju.
Omluvte mě.
Za to ráno se omlouvám.
To já bych se měl omluvit.
Přehnal jsem to.
Ale nejsem táta.
Tohle je můj život. Moje rozhodnutí. Moje sny.
Nevzdám to.
Svůj úkol splním.
Ale taky se nevzdám svých snů.
- Platí? - Ano, pane.
Doktore?
Vítej zpátky, Ochránce.
Takže... jak najdeme tu dýku?
Táta ji našel.
Když otec zemřel, Věrní dýku ukryli na místě,
kde by ji nikdo nehledal.
Na místě, odkud ji nikdo nemůže vzít, i kdyby ji našel.
Na místě, kam denně chodí lidé. Celé davy lidí.
Dýka...
je v muzeu.
Vykrademe muzeum?
Překlad titulků: Zdeněk Huml