‫‏-סדרה מקורית של NETFLIX -
‫‏בוקר טוב. ‫‏-בוקר טוב.
‫‏"נגיף המלריה, הנדיר מאוד בטורקיה, ‫‏מתפשט במהירות,
‫‏ובתוך שבוע הגיע לכל רחבי איסטנבול. ‫‏הפרמדיקים עובדים בלי הרף..."
‫‏את תמיד מתעוררת כל כך מוקדם? ‫‏השמש רק זרחה.
‫‏האמת היא שאני מאחרת.
‫‏"בתי חולים ביולו מלאים, ‫‏ועל שכונת טארלאבאשי הוטל הסגר."
‫‏מר ארדם אמר פעם ‫‏שבאיסטנבול שוררת אנדרלמוסיה.
‫‏הוא צודק. תסתכל על זה.
‫‏אנחנו לא יודעים מה עוד יקרה.
‫‏"מזמן לא היה מצב כזה באיסטנבול. ‫‏ברשויות מבולבלים.
‫‏השאלה איך הגיעה המלריה לאיסטנבול ‫‏וכיצד התפשטה עדיין בבדיקה..."
‫‏אני צריכה להתקלח. ‫‏יש לי פגישה בעוד שעתיים.
‫‏את לא יכולה להישאר עוד קצת?
‫‏טוב...
‫‏אני לא יכולה.
‫‏עכשיו בואו נדבר עם תושבי השכונה
‫‏ונשמע מהם פרטים על המצב.
‫‏"אנחנו צריכים רופאים, ‫‏אבל בתי החולים מלאים.
‫‏אשתי חזרה לכפר שלנו.
‫‏גם אני מתכוון לחזור.
‫‏איסטנבול לא עושה טוב לשום אדם."
‫‏"הרשויות התחילו לפזר חומרי הדברה ‫‏בחלק מהשכונות
‫‏על מנת להרוג את היתושים ‫‏שמפיצים את המחלה."
‫‏"נגיף המלריה מתפשט במהירות ‫‏ובתוך שבוע הגיע לכל רחבי איסטנבול.
‫‏רשויות הבריאות התגייסו לפעולה."
‫‏- מגיפה באיסטנבול ‫‏טארלאבאשי בהסגר -
‫‏זה בטח בן האלמוות.
‫‏תודה.
‫‏איך הוא היה בפעם האחרונה שראית אותו?
‫‏שבור, מטבע הדברים.
‫‏אל תדאגי.
‫‏האקן יהיה בסדר.
‫‏תסמכי על המגן.
‫‏אני לא יכולה, כי האקן הוא המגן.
‫‏אז... יש חדשות?
‫‏לא. אני חוששת שמשהו רע יקרה לו.
‫‏אה! הוא הדליק את הטלפון שלו.
‫‏- קאווידאן אחזקות -
‫‏כמובן.
‫‏איסטנבול בצרות, והוא נמצא שם, כמובן.
‫‏מה זאת אומרת? הוא עובד שם.
‫‏השעה שש בבוקר. ‫‏המשמרת שלו עוד לא התחילה.
‫‏נראה לך שהוא חשב, "אני נסער מאוד. ‫‏אז אני אשכור לי סוויטה"?
‫‏הוא היה עם ליילה.
‫‏מי זאת ליילה?
‫‏הבחורה שהאקן מחזר אחריה ‫‏במקום למצוא את בן האלמוות.
‫‏אבל אנחנו עוד לא יודעים מה קרה.
‫‏בסדר, אז תן לי ללכת להביא אותו, ‫‏כדי שהוא יספר לנו מה קרה.
‫‏השתגענו פה מדאגה, והוא... ‫‏-תישארי כאן, זיינפ.
‫‏אמיר, לך להביא את האקן.
‫‏למה להישאר? ‫‏-את ואני נעשה משהו אחר.
‫‏אמרת לי להודיע לך בכל שעה.
‫‏מצאו אותו אתמול בלילה.
‫‏אמרתי להם לא לפתוח לפני שנראה את זה.
‫‏יופי.
‫‏אל תקרא לארכיאולוגים.
‫‏לא מצאת את החדר הזה.
‫‏אתה מבין אותי?
‫‏עכשיו תעלה למעלה ואל תיתן לאיש לרדת.
‫‏מאזהר.
‫‏מה אתה עושה כאן?
‫‏באתי לכאן להביא אותך.
‫‏דאגנו לך אתמול בלילה.
‫‏הייתי צריך קצת זמן לעצמי. ‫‏הייתי צריך לאסוף את המחשבות.
‫‏באת במכונית? ‫‏-לא, באוטובוס.
‫‏רוצה לאכול ארוחת בוקר?
‫‏אני צריך ללכת למאגר המים ולקחת ‫‏את החליפה שלי לפני המשמרת שלי.
‫‏אתה רעב? ‫‏-מת מרעב, ונוכל לדבר.
‫‏בסדר. אני אקח אותך למקום שאני מכיר.
‫‏יום טוב.
‫‏הנה.
‫‏תודה. ‫‏-תודה.
‫‏לא ישנת אתמול בלילה? ‫‏-בכלל לא.
‫‏נשארנו ערים. דאגנו לך.
‫‏כשהייתי ילד ‫‏הייתי עושה הכל כדי להיות המגן.
‫‏למה?
‫‏זאת חובה קדושה.
‫‏תפסיק לדקלם מילים שלימדו אותך. ‫‏תאמר את האמת. למה?
‫‏אולי כי אבא שלי היה מתגאה בי.
‫‏אתה צריך להתגאות בעצמך קודם.
‫‏אני הייתי גאה בעצמי לו הייתי במקומך.
‫‏אתה המגן, גבר.
‫‏אתה תציל את איסטנבול.
‫‏איבדתי את כל המשפחה שלי.
‫‏מה אכפת לי אם אציל את איסטנבול?
‫‏אבא שלי אומר, "יש לנו שתי משפחות.
‫‏זאת שאנחנו יכולים לבחור וזאת שלא."
‫‏כלומר?
‫‏כלומר, אנחנו תמיד כאן.
‫‏הלוואי שאתה היית המגן.
‫‏אתה רוצה מיץ רימונים? ‫‏-למה לא?
‫‏פעמיים מיץ רימונים.
‫‏עזוב אותי! מה אתה עושה? ‫‏-תסתלק!
‫‏עזוב אותי! ‫‏-אתה צריך פגישה כדי לראות את מר ארדם.
‫‏עזוב אותי! ‫‏אתה לא יכול להוציא אותי מהכניסה הראשית?
‫‏צא החוצה! ‫‏-מי אתה, לעזאזל?
‫‏- ליתיום -
‫‏תנשמי. תשלטי בזעם שלך.
‫‏מה קרה? תאמרי לי.
‫‏הוא התחיל לעבוד שם ‫‏כדי להשיג מידע על מאזהר.
‫‏עכשיו הוא תקוע שם בגלל בחורה.
‫‏אומרים שהאהבה עיוורת.
‫‏כן. בוא נקרא לזה מנת יתר הורמונלית.
‫‏יש עוד משהו.
‫‏אנחנו תמיד מחכים שהמגן יפעל.
‫‏אנחנו תמיד כינור שני. ‫‏נמאס לי לחכות כל הזמן.
‫‏אז תכי במקום לדבר. קדימה!
‫‏כן, כל הכבוד. יפה מאוד.
‫‏אמרת שאנחנו צריכים למצוא את האבן ‫‏כדי להיות לגמרי בטוחים.
‫‏אז בוא נעשה משהו!
‫‏אולי תאמר משהו, אבא?
‫‏את יודעת מה אני אומר.
‫‏תתמקדי בפתרון, לא בבעיה.
‫‏לאן את הולכת?
‫‏אני אקבל את הצעת העבודה של פייסל,
‫‏כדי שאוכל להתקרב למאזהר.
‫‏אתחיל לאסוף מידע.
‫‏להאקן אולי לא אכפת מתפקידו, ‫‏אבל אני לא כמוהו.
‫‏זיינפ.
‫‏אל תדאג. אני אזהר.
‫‏זה לא מה שעמדתי לומר.
‫‏אני גאה בך.
‫‏אפשר לקבל מצת?
‫‏תודה. אתה לא צריך לטרוח.
‫‏בבקשה. לבריאות. ‫‏-תשאיר לך.
‫‏מה קורה, גבר?
‫‏זוכר אותי?
‫‏אני יאסין, יאסין קארקאיה העיתונאי.
‫‏נפגשנו במסיבה.
‫‏אני זוכר אותך. מה שלומך?
‫‏יופי, ואתה? ‫‏-אנחנו אוכלים ארוחת בוקר.
‫‏מי החבר שלך?
‫‏גם הוא מהאבטחה?
‫‏הוא יכול לתת לנו דקה? זה פרטי.
‫‏אמרתי שאנחנו אוכלים ארוחת בוקר.
‫‏אמיר דודן שלי.
‫‏הוא יכול להישאר.
‫‏יש לבלזאק ציטוט שאני אוהב.
‫‏"מאחורי כל הון גדול יש פשע."
‫‏אתה מדבר עליי?
‫‏אני נראה לך עשיר?
‫‏יד ימינו של פייסל. ‫‏אני מדבר על מאזהר דרגושה.
‫‏מה אתה יודע עליו?
‫‏הוא מעורב בעסקים מלוכלכים. ‫‏-כמו מה?
‫‏האיש שתקף את פייסל ארדם במסיבה.
‫‏הוא לא אמר מילה לאיש ‫‏מאז שנפגש עם עורך הדין שלו.
‫‏אז מה? מה מוזר בזה?
‫‏אולי עורך הדין שלו אמר לו לא לדבר.
‫‏אתה יודע מי עורך הדין שלו? ‫‏-מי?
‫‏כשהמשטרה תיארה אותו, הבנתי שזה מאזהר.
‫‏הנה כל מה שנודע לי עליו.
‫‏זה כאילו מישהו נכנס לחייו ומחק הכל.
‫‏כמעט לא קיים עליו מידע. ‫‏הוא שירת כחייל קומנדו.
‫‏הוא גר במאצ'קה.
‫‏הנה הכתובת שלו מאז ועוד פרטים.
‫‏תגיע לעיקר. מה אתה רוצה?
‫‏אני צריך ראיות.
‫‏אתה תעזור לי.
‫‏תמצא לעצמך מרגל אחר.
‫‏בסדר?
‫‏אני אקח את זה.
‫‏אל תיגש אליי שוב.
‫‏בוא, אמיר.
‫‏דרך אגב,
‫‏אם אתה חושב שמאזהר כל כך מסוכן,
‫‏תפסיק לנסות לתפוס אותו.
‫‏אתה מבין, גבר?
‫‏הוא ישלם.
‫‏למה התנפלת על העיתונאי הזה?
‫‏הדברים שלו נשמעו הגיוניים.
‫‏אנחנו לא יודעים אם הוא דובר אמת, ‫‏או אם מאזהר שלח אותו.
‫‏אולי מאזהר טומן לי מלכודת. ‫‏איך אפשר לדעת?
‫‏נכון. אני לא הייתי חושב על זה.
‫‏אני גדלתי בבזאר הגדול. ‫‏אני מבין בני אדם.
‫‏אה, זיינפ.
‫‏אני חושב שאתה מוצא חן בעיניה.
‫‏למה אתה אומר את זה?
‫‏גדלתי באיי הנסיכים. ‫‏אני מבין בדברים האלה.
‫‏אין סיכוי...
‫‏שדכן.
‫‏- פתוח -
‫‏דוקטור, מה קורה? ‫‏-אנחנו צריכים לדבר.
‫‏אני אאחר לעבודה. נדבר אחר-כך.
‫‏חשבתי שתוכל להתקרב למאזהר ולאסוף מידע.
‫‏תגיע לעיקר.
‫‏שמעתי שאתה יוצא עם מישהי מהעבודה.
‫‏אסור לי לנהל חיים פרטיים?
‫‏לא לזה התכוונתי.
‫‏אין לנו הרבה זמן. ‫‏יחסים חדשים עלולים להסיח את דעתך.
‫‏דוקטור, אני לא ילד קטן. ‫‏אני יודע מה אני צריך לעשות.
‫‏חוץ מזה,
‫‏אתה לא יכול לומר לי מה לעשות ‫‏רק מפני שאני המגן.
‫‏אתה יודע מה היה החלום שלי?
‫‏רציתי להיות מישהו כמו פייסל ארדם.
‫‏זנחתי את החלום שלי כדי ללכוד את מאזהר.
‫‏תבין כמה אתה חשוב.
‫‏מוטלת עליך האחריות לדאוג לנו.
‫‏לא ביקשתי אחריות כזאת. ‫‏-אתה צריך רק לקחת אותה.
‫‏אבא שלי לקח. זה הציל את איסטנבול? לא.
‫‏אביך עשה כמיטב יכולתו.
‫‏היו לי אח ואחות. בשביל מה הם מתו?
‫‏אפילו לא ידעתי על קיומם. ‫‏בשביל מה אימא שלי מתה?
‫‏אתה עדיין מזבל לי בשכל. ‫‏-האקן, תקשיב.
‫‏הוא מת לחינם.
‫‏וגם אימא שלי והאחים שלי, ובשביל מה? ‫‏כדי להציל את איסטנבול!
‫‏אל תזלזל בזכרו של אביך.
‫‏הוא לא היה צריך להיכנס לזה בכלל.
‫‏הוא היה סתם טיפש.
‫‏שמע, אם יש לך שכל, תעזוב את כל זה.
‫‏אתה צעיר. תחיה את החיים שלך.
‫‏איש לא הצליח להציל את איסטנבול. ‫‏זה התפקיד שלנו עכשיו?
‫‏- פתוח -
‫‏אל תדאג. ‫‏-דוד קמאל, תקשיב.
‫‏אתה יודע שאעשה את חובתי עד יום מותי.
‫‏אני יכול להרוג את מאזהר. ‫‏-צריך למצוא את האבן קודם.
‫‏האקן בטוח שמאזהר הוא בן האלמוות.
‫‏אתה יודע שהוא גנב את הטבעת.
‫‏זיינפ גילתה אתמול שאין לו משפחה.
‫‏מה אנחנו מחפשים?
‫‏בוא נירה בו בראש וזהו.
‫‏אם הוא לא ימות, נדע שהוא בן האלמוות.
‫‏ואם הוא ימות?
‫‏נהיה רוצחים.
‫‏הדוד קמאל.
‫‏אמיר,
‫‏עשית מה שיכולת.
‫‏הגיע הזמן שתחזור הביתה.
‫‏תמסור ד"ש לאבא שלך.
‫‏אני צריך למצוא את הפגיון.
‫‏מה קורה? לאן אתה הולך?
‫‏טימור בפנים?
‫‏נפתח רק בלילה. לך עכשיו.
‫‏חברים, אני לא רוצה להטריח אתכם. ‫‏רק שאלתי איפה טימור.
‫‏צא. אל תטריד אותנו.
‫‏קמאל!
‫‏אל תאלץ אותי לשלם עליהם. אין להם ביטוח.
‫‏אנחנו יכולים לדבר באיזה מקום?
‫‏תשתה משהו?
‫‏אה, דרגושה.
‫‏איזה מין שם משפחה זה?
‫‏הוא יווני? אולי ארמני?
‫‏אה, נזכרתי.
‫‏הוא אלבני.
‫‏זה חשוב? אמרת שהוא עזב, ואז?
‫‏כן, לא ברור אם הוא עזב מבחירה
‫‏או אם מישהו אילץ אותו לעזוב.
‫‏הוא נעלם אחרי התקרית.
‫‏אתה יכול לספר לי את כל הסיפור? ‫‏איזו תקרית?
‫‏מצאו את הגופות של אשתו והבת שלו.
‫‏אשתו והבת שלו? ‫‏-כן.
‫‏זה היה לפני 10 או 15 שנה.
‫‏מישהו חנק אותן.
‫‏המשטרה באה וחקרה, אבל לא גילתה שום דבר.
‫‏אתה בטוח שזאת הייתה המשפחה שלו?
‫‏למה אתה שואל?
‫‏אני עיתונאי.
‫‏מה שמך? ‫‏-יאסין קארקאיה.
‫‏אתה יודע אם מישהו גר עכשיו בבית שלו?
‫‏איש לא גר שם. הוא ריק כבר שנים.
‫‏לא השכירו אותו אפילו. ‫‏-הבנתי. תודה. יום טוב.
‫‏שלום.
‫‏שתי כוסות קפה טורקי.
‫‏אחת בלי סוכר.
‫‏מיס ארמאן, אני לא יודע.
‫‏אני מצטער, הייתי שמח, ‫‏אבל כבר העסקתי מישהו אחר.
‫‏אני לא חושבת שמצאת ‫‏מישהו כשיר כמוני ביום אחד.
‫‏אולי, אבל הוא טוב מאוד בתחום שלו.
‫‏לא נראה לי שאתה אדם שיסתפק בפחות,
‫‏כשאתה יכול להשיג את הטוב ביותר.
‫‏אני מוקסם מההערכה העצמית שלך בכל פעם.
‫‏בסדר. טוב.
‫‏בואי, הולכים. ‫‏-לאן?
‫‏קדימה.
‫‏אחר צהריים טובים.
‫‏האקן, אני מחכה לך במשרדי.
‫‏איפה אתה, קמאל?
‫‏אני מחפש את הפגיון.
‫‏מאחר שבורהאן מת, ‫‏אתה ודאי יודע איפה הוא.
‫‏מוזר שצריך להזכיר לך, כי אתה צייתן.
‫‏אני יכול לומר לך איפה הפגיון ‫‏רק כשהמגן יחזור,
‫‏ואתה יודע את זה.
‫‏המגן חזר.
‫‏הבן של מוראט.
‫‏החוצה!
‫‏לוונט מת.
‫‏אם באת לכאן לומר לי את זה שוב, לך מכאן!
‫‏אני כבר מאשים את עצמי מספיק.
‫‏לא לוונט.
‫‏בנו הצעיר, האקן.
‫‏נשט הוציא אותו מבית היתומים וגידל אותו.
‫‏איפה נשט? ‫‏-מת.
‫‏גם איישה.
‫‏מה עם החולצה?
‫‏עכשיו, כשהמגן חזר,
‫‏אנחנו צריכים לפעול לפי הנוהל.
‫‏צריך להודיע לאדון.
‫‏גם הנאמנים צריכים לדעת. ‫‏-האקן עוד לא מוכן.
‫‏אתה עושה טעות.
‫‏אז זאת הטעות שלי.
‫‏וואו...
‫‏אז אנחנו ממשיכים ‫‏מהמקום שבו עצרנו לפני 20 שנה.
‫‏איפה הפגיון, טימור?
‫‏מר דרגושה?
‫‏האקן.
‫‏אתה רוצה לספר לי משהו?
‫‏זאת אומרת...
‫‏דרך אגב...
‫‏כשאני שואל שאלה, ‫‏אני כבר יודע את התשובה.
‫‏האמת היא שהתכוונתי לדבר איתך.
‫‏עיתונאי ששמו יאסין קארקאיה ‫‏ניגש אליי היום.
‫‏הוא שאל אותי כמה שאלות עליך.
‫‏דבר. אני מקשיב.
‫‏בסדר. נרד בעוד רגע.
‫‏מה העיתונאי הזה שאל אותך?
‫‏כל מיני שטויות.
‫‏למשל?
‫‏למשל, על איש עסקים שנעלם והבן שלו.
‫‏לא משהו שצריך להתייחס אליו ברצינות.
‫‏הוא רצה שאאסוף עליך מידע.
‫‏אבל סירבתי.
‫‏זה היה חכם מצדך. אני אטפל בזה.
‫‏יחסים עם עובדים אחרים בחברה ‫‏אסורים בתכלית האיסור.
‫‏ידעת?
‫‏כן, אדון מאזהר.
‫‏יופי.
‫‏אז תפסיק את הרומן שלך עם ליילה מיד.
‫‏ולא, יפטרו את שניכם. ‫‏אתה לא רוצה את זה, נכון?
‫‏יופי.
‫‏אמרתי לך. ‫‏כשאני שואל שאלה, אני יודע את התשובה.
‫‏ליילה. ‫‏-מר דרגושה.
‫‏מר דמיר. ‫‏-מיס סנג'ק.
‫‏אחרייך. ‫‏-זיינפ.
‫‏טוב, מאזהר,
‫‏האקן יבוא איתנו. אתה לא צריך להצטרף.
‫‏בסדר.
‫‏מר דמיר,
‫‏תתקשר אליי אם תהיה בעיה. יום טוב.
‫‏לא צריך לערוך ביניכם היכרות, אני מניח.
‫‏נכון.
‫‏שלום, האקן. ‫‏-שלום, זיינפ. מה שלומך?
‫‏אני בסדר. מתמודדת עם עבודה וכו'.
‫‏אני מצטער.
‫‏רק רגע. שיניתי את דעתי.
‫‏סע אחרינו.
‫‏שניסע בזאת?
‫‏את רוצה לנהוג?
‫‏בסדר, זה נראה טוב.
‫‏אני מתכוון למנות אותך ‫‏לאחראי על שיפוץ העמודים האלה.
‫‏מה קורה? מה את עושה כאן? ‫‏-רק עושה את תפקידי.
‫‏תנקו כאן, בסדר?
‫‏פרופסור אקין. שלום. מה שלומך?
‫‏זיינפ? שלומי טוב, תודה. ואת?
‫‏תודה. שלום.
‫‏מר אקין.
‫‏מה שלומך? איך היה היום הראשון?
‫‏לא רע.
‫‏תודה שאתה נותן להיסטוריה שלנו ‫‏הזדמנות מקסימה כזאת.
‫‏כן, אנחנו מקשיבים לך.
‫‏אה. שני צוותים מיוחדים ‫‏מאיטליה ומגרמניה רוצים להשתתף
‫‏בפרויקט של ניקוי הפסיפס למעלה.
‫‏הצוות האיטלקי טוב יותר, לדעתי. ‫‏-אתה חושב?
‫‏מה דעתך בעניין הזה?
‫‏כן, האיטלקים מנוסים מאוד בתחום הזה.
‫‏גספרה וג'וזפה פוסאטי חשפו את הפסיפס
‫‏שמהמט השני כיסה בטיח.
‫‏אבל לארכיאולוגים הגרמנים ‫‏יש רקע אקדמי טוב יותר.
‫‏השכלה או ניסיון, מה שחשוב לך יותר.
‫‏מה מהם חשוב יותר לדעתך?
‫‏אני חושבת שהכי חשוב ‫‏שהמקום הזה יהיה מרהיב שוב.
‫‏נכון? אני מסכים.
‫‏אין לנו מגבלה של כסף או זמן ‫‏בפרויקט הזה.
‫‏בוא נעבוד עם שני הצוותים.
‫‏רעיון מצוין.
‫‏אני יודע.
‫‏יש חפירה חדשה בפנים. רוצה לראות?
‫‏כמובן. ‫‏-בואי איתי.
‫‏אה, מר אקין, אתה יכול לטפל בקשתות בחוץ, ‫‏אם לא אכפת לך.
‫‏כן. בסדר, אדוני.
‫‏אתה לא סטודנט?
‫‏סיימתי.
‫‏זה בוודאי שייך לביזנטים. ‫‏עות'מאנים לא היו משאירים את זה כך.
‫‏הדלת הזאת הייתה סגורה 500 שנה כנראה.
‫‏אנחנו הראשונים שפתחו אותה ‫‏אחרי כל השנים.
‫‏זה באמת לא ייאמן!
‫‏זה מעניין מאוד.
‫‏זה מלפני התקופה הביזנטית כנראה.
‫‏ייתכן שזה גביע לשתיית דם הקורבנות ‫‏שהועלו כמנחה לאלים.
‫‏את מזכירה לי מישהי שהכרתי פעם.
‫‏גם היא ידעה הרבה, כמוך. ‫‏היא הייתה בטוחה בעצמה.
‫‏גם היא הייתה קצת עקשנית.
‫‏משרד התרבות יבוא לקטלג פה הכל.
‫‏תני לי.
‫‏בואי.
‫‏מה הדלת הזאת?
‫‏נבדוק שם אחר-כך.
‫‏בואי לא ניתן לאנשים לחכות.
‫‏לא ייאמן. תודה רבה. זה היה נפלא.
‫‏אז נראה שקיבלתי את התפקיד, מר ארדם.
‫‏לצערי, לא.
‫‏הבטחתי למר אקין.
‫‏יכולת לומר את זה במשרד. ‫‏לא הינו צריכים לבוא לכאן.
‫‏בילינו קצת יחד ולמדנו להכיר זה את זה.
‫‏אני בטוח שנעבוד יחד בעתיד, אם לא עכשיו.
‫‏אני לא כל כך בטוחה.
‫‏אולי את רואה את עצמך מתאימה ‫‏לתפקיד של מר אקין,
‫‏אבל אולי יש לי ‫‏תוכניות גדולות מאלה בשבילך.
‫‏האקן יכול להסיע אותך אם את רוצה. ‫‏-לא, אני בסדר.
‫‏אני יכולה להסתדר לבד. תודה.
‫‏בסדר.
‫‏שלום. ‫‏-שיהיה לך יום טוב.
‫‏האקן.
‫‏בבקשה, תבוא הלילה.
‫‏אנחנו זקוקים לך.
‫‏בואי נעבוד על זה, טוב? ‫‏-מה אתה חושב, גרמנים או איטלקים?
‫‏אתה מכיר את הטובים ביותר, מר ארדם.
‫‏ערב טוב. ‫‏-ערב טוב.
‫‏החוזה של פרופסור אקין מוכן? ‫‏-באנו מטפלת בזה.
‫‏נוכל לשלוח אותו מחר בבוקר.
‫‏יופי. בוא למשרדי עוד שתי דקות.
‫‏אני רוצה לדבר איתך. ‫‏-כן, אדוני.
‫‏האקן, התנהגת מוזר במעלית היום.
‫‏אני יודע. אני קצת מבולבל.
‫‏באיזה עניין?
‫‏טוב, אני...
‫‏אנחנו...
‫‏טוב...
‫‏האקן, פשוט תאמר מה אתה רוצה.
‫‏אני...
‫‏מר ארדם מחכה לי.
‫‏תיכנס, האקן. שב, בבקשה.
‫‏איך השבוע הראשון שלך?
‫‏אתה נהנה מהעבודה שלך?
‫‏הכל בסדר, מר ארדם.
‫‏אתה בטוח? נראה שמשהו לא בסדר.
‫‏מר ארדם, בספר השני שלך כתבת
‫‏"החיים שלנו מורכבים ‫‏מהבחירות שאנחנו בוחרים".
‫‏כן.
‫‏אבל הציטוט לא מסתיים שם.
‫‏"החיים שלנו מורכבים ‫‏מהבחירות שאנחנו בוחרים,
‫‏אבל אין זאת אומרת ‫‏שאדם צריך לבחור דבר אחד בלבד."
‫‏ואם הנסיבות מאלצות אותך לבחור דבר אחד?
‫‏אם אתה לא יכול לקבל שני דברים במקביל? ‫‏-מי אומר את זה?
‫‏כל אחד הוא אדון לגורלו.
‫‏הייתי בגילך כשהתחלתי בתפקיד הזה.
‫‏אנשים כל הזמן אמרו לי ‫‏מה אני יכול לעשות ומה לא.
‫‏הם אמרו שאני לא יכול לנהל מלון ‫‏ולעשות עבודות שחזור במקביל.
‫‏שאני לא יכול לנהל חברת תעופה ‫‏וחברת ספנות באותו הזמן.
‫‏אמרו שאני לא יכול לנהל עסק ‫‏ולאהוב במקביל.
‫‏אני אומר לך שני דברים.
‫‏קודם כל, אל תקשיב לאנשים האלה.
‫‏הם נכשלו, ולכן הם חושבים שגם אתה תיכשל.
‫‏הם מנסים לגרום לך להאמין בזה.
‫‏שנית, תעסיק את האיטלקים וגם את הגרמנים.
‫‏מה זאת אומרת?
‫‏אמרתי את זה ב"איה סופיה" היום.
‫‏אם מישהו אומר לך "או", תעשה מזה "גם".
‫‏אחרת לא תשיג שום התקדמות.
‫‏תודה.
‫‏סליחה.
‫‏אני מצטער על מה שקרה הבוקר.
‫‏אני זה שצריך להתנצל.
‫‏הלכתי רחוק מדי.
‫‏אבל אני לא אבא שלי.
‫‏זאת אומרת, אלה החיים שלי, ‫‏ההחלטות שלי, החלומות שלי.
‫‏אני לא אוותר.
‫‏אני אעשה את תפקידי,
‫‏אבל גם לא אוותר על החלומות שלי.
‫‏זה בסדר.
‫‏כן, אדוני.
‫‏דוקטור?
‫‏ברוך שובך, המגן.
‫‏אז איך נמצא את הפגיון הזה?
‫‏אבא כבר מצא אותו.
‫‏כשאבא שלך מת, הנאמנים הסתיר את הפגיון
‫‏במקום שאיש לא יוכל למצוא אותו.
‫‏במקום שאיש לא יוכל לקחת אותו ‫‏גם אם ימצא אותו.
‫‏במקום שאנשים הולכים אליו בכל יום, ‫‏מקום הומה.
‫‏הפגיון...
‫‏נמצא במוזיאון.
‫‏- מוזיאון לאמנות עות'מאנית -
‫‏נבצע שוד במוזיאון?
‫‏עברית: ‫‏נעמי מאזוז