EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
År 1502 orsakade De odödliga en pest som nästan ödelade Istanbul.
Överallt fanns bara död. Staden började falla.
De odödliga var nära en seger.
Men Beskyddaren,
som är din anfader, vägrade att acceptera nederlaget, Hakan.
Du måste välja samma bana.
Du måste gå ditt öde till mötes och döda den siste Odödlige.
God morgon.
Nå?
Underskatta honom inte.
- Säger du det? - Ja.
Är det allt du har, va?
Vi har bara börjat.
Ringen dyker inte bara upp så där.
Nån som vill ha kaffe?
Nej, tack. Jag måste till universitetet med tentorna jag har rättat.
Vart?
Vad då?
Ska vi inte leta efter ringen? Jag trodde att det var viktigt. Eller?
Vi tar det senare.
Du snyggar till här när jag har gått, va?
Eller hur?
Herr Erdem, jag åker till kliniken i Fikirtepe. Var det nåt annat?
Nej, tack. Nåt nytt om pojken?
Jag fick tag i honom. Han sa att han har familjerelaterade bekymmer.
- Vi ska ses imorgon. - Okej.
Men jag har gjort en lista över mer kvalificerade sökande...
Leyla.
Vi söker inte säkerhetspersonal till FN. Ta det lugnt.
Jag är trött på samma vanliga typer i säkerhetsteamet. De ser ut som maffia.
Jag är ute efter nån yngre, mer dynamisk.
Nån annorlunda, som den killen.
Förstår du?
Ja.
Du hittar nog ett sätt att övertyga honom.
Ursäkta mig.
Jag önskar att du kunde stanna.
Barnen är hos sin mamma den här veckan. Vi kan ta det lugnt.
Jag är upptagen.
Varför är du så korthuggen? Har jag gjort nåt fel?
Orkun, kära du, allt handlar inte om dig. Jag är bara upptagen.
Upptagen.
Vad ska du göra?
Jag ska träffa pappa.
Vill du följa med? Så vi får det ur världen.
Nej, tack.
Missförstå mig inte, men det är så hektiskt i huvudet.
Jag vill inte ha nåt sånt här i mitt liv nu.
Varken med dig eller nån annan.
Tycker du inte att vi har det bra som det är?
Vi ses.
Här är killen vi messade från den där jävelns telefon.
Vi har kollat upp honom.
Han heter Neşet Korkmaz. 62 år, rätt så gammal.
Han var inte den skottsäkre grabben på Beyazit-torget häromdagen.
- Familj? - Ogift och inga barn.
Vi kollade hemma hos honom men hittade inget.
Vi kollar efter fingeravtryck men jag tror inte att det ger nåt.
Så du är här för att rapportera ett nytt misslyckande?
Jag menar... Killen måste gömma sig nånstans, Mazhar.
Vi letar efter honom och kommer att hitta honom.
Lyssna.
Jag tycker inte att alla förtjänar en andra chans. Det är bara skitsnack.
Jag vill inte att du ska få erfara det den hårda vägen, Tekin.
- Uppfattat? - Visst.
Hittar du Neşet kommer du att hitta både skjortan och den andra grabben.
Du är ättling till Beskyddaren.
Du har vissa färdigheter i dina gener.
Som stygnen i skjortan.
Varför blundar du inte?
Vad är det här för träning, doktorn? Vad tjänar den till?
Syftet är att lugna ner stormen inom dig.
"Vrede är som vinden. Den avtar till sist, men..."
"Grenarna är redan brutna."
Rumi.
Oj, då.
Rak i ryggen.
Kom ihåg, det är som att ett rep sitter i ditt huvud och håller dig uppe.
Fint.
En fint talesätt, va?
Ja.
Ja, men jag förstår inte hur de här sufistföreläsningarna
kan hjälpa oss döda Den odödlige.
Skjortan har en egen vilja. Du kommer att märka det.
Du måste kontrollera dina känslor om skjortan ska skydda dig.
Tro på dess kraft.
Tro på din kraft, och din plikt.
- Sträck ut handen. - Varför?
Ifrågasätt inte. Sträck ut handen.
Bra.
Fortsätt andas.
Ta risken att gå i eld och bli bränd.
Koncentrera dig.
Hur dog mina föräldrar, doktorn?
Den siste Odödlige dödade dem.
Han har tagit alla mina nära och kära, och ändå...
Aj!
- Släpp mig! Vad gör du? - Få inte panik. Andas.
Fokusera. Fokusera på att andas.
Glöm allt annat.
Tänk på all smärta och vrede som strömmar ut ur din kropp.
Bli ett med skjortan, Hakan.
Bli ett med skjortan.
Hur är det?
Bra. Och själv?
Vad är det här?
Vi misstänker att det är orsakat av den siste Odödlige.
Vi måste hitta honom innan han förgör mänskligheten.
Hörni.
Det är dags.
Den odödlige ger sig ut efter ringen när som helst nu.
Ayşe Tokatli.
Hon bor med sin son, väldigt ensligt utanför stan.
Hon är en högt uppsatt Lojal. Alla litar på henne.
När hon fick ringen svor vi att aldrig ta kontakt igen.
Tills...
...Beskyddaren kom.
Jag är redo.
- Då drar vi. - Kom igen.
Var försiktiga.
Helsike! Är det sant?
- Nej, Hakan. - Jag tar den.
- Den här, då? - Nej.
Låt bli.
Måste jag ta dem ifrån dig, en efter en?
- Ska jag inte få ett vapen? - Jag har ett.
Du har din magiska skjorta. Du behöver inget vapen.
Låt mig ta dolken.
Hjärtat!
- Vem söker du? - Hej.
Jag söker Hakan Demir. Jag tror att han bor här.
- Vem? - Herr Demir.
Nån sån bor inte i det här området. Nej.
Tack, då. Ha en bra dag.
Gomiz!
Du! Var fanken är du?
Släpp bollen. Jag har lagt ner pengar här.
Gå och köp lite bröd.
Gomiz!
Hej.
- Hej. Kom in. - Har ni...
Har ni övervakningsfilmer från sjukhuskorridorerna?
- Hur så? - En vän behöver dem.
Och vem är det?
Jag minns inte. Jag har det uppskrivet nånstans.
Jag ser inte riktigt. Vänta.
Kan inte du läsa?
Då förstår du.
- Lägg av! - Hej!
- Repet till korgen gick sönder. - Tack.
Vänta lite. Jag heter Leyla Sancak.
Jag är samordnare för Faysal Erdem på Cavidan Holding. Här är mitt kort.
- Vilken Faysal Erdem, vännen? - Det finns bara en Faysal Erdem, mamma.
Jag ska inte störa så länge. Jag har bara några frågor.
Jag ska ändå vara på herr Erdems klinik i Fikirtepe om en halvtimme.
Folkhälsa är en viktig fråga för honom.
- Jo, säkert. - Sila!
Det luktar nybakt.
Jag är lite hungrig.
Jag är väl en oväntad gäst.
Jättegott. Bättre än min mammas.
- Varsågod. - Tack.
Det här kan vara fejk. Hur ska vi veta om du verkligen jobbar för Faysal Erdem?
Sila, gå och diska.
Har Faysal Erdem ett jobberbjudande till Hakan?
Ja, men jag får inte tag i honom. Han verkar inte så pålitlig.
Jodå, vännen. Han är fantastisk.
Han är arbetsam, han är ärlig, han har ett hjärta av guld.
Såna som han är sällsynta nu för tiden.
Herr Erdem har nog också sett det och vill erbjuda honom ett jobb.
Men som sagt, vi får inte tag i honom.
Var kan vi hitta honom?
Jag kan försöka få tag i honom.
Men jag tror inte att han kommer hit på ett tag.
Är allt som det ska?
Jag vill inte besvära dig.
Du har visst anställt en ny i säkerhetsteamet.
Ja.
Efter Leylas godkännande.
Behöver inte jag godkänna det?
Oroa dig inte, Mazhar. Ingen kan ersätta dig.
Tack.
- Men... -Överanalysera inte saker och ting.
Då kan du fokusera mer på ditt jobb.
Bra saker är på gång, Mazhar.
Jag fick precis veta att vi har fått kontraktet.
Gökhan missade deadline. Så vi äger Hagia Sofia nu.
Jättebra.
-Önskar du nåt annat? - Ja.
Du är så nervös.
Här.
En gåva från mig. Du kanske använder dem.
Slappna av lite. Livet är ganska kort.
En skjorta, en ring, en dolk. Tre saker vi måste hitta.
Exakt hur funkar ringen? Visar den var de är?
Nej. När du vidrör en Odödlig glöder ringen.
Så du menar att jag måste vidröra alla jag ser?
Ska vi ta det när vi hittar ringen?
Okej.
Får De lojala betalt? Jag menar, vem stöttar er? Vem finansierar er?
Cisternen, vapnen och allt.
Ni försörjer er väl inte med hjälp av bara ett apotek, va?
Hakan, ta på dig skjortan.
Okej.
Har ni inte fullt upp med att vara Lojala?
Varför undervisar du på universitet?
Det blev mer hektiskt när du kom.
Men nej, så fullt upp har jag inte. Jag är lärarassistent.
- I vilket ämne? - Osmanska rustningar och krigsvapen.
Oj.
Ingen överraskning.
Ta på dig skjortan nu. Vi är nog framme.
Är det här?
Ja, enligt adressen. Men vad är det här?
Är det verkligen rätt?
Jag vet inte. Det är rätt adress.
Det ser övergivet ut.
Han är beväpnad.
God morgon.
Var är Ayşe?
Upp med dig!
Var fan är Ayşe?
- Svara! Ut med språket! - Ni får inte röra henne.
- Låt min mamma vara. - Vi ska inte skada henne.
De jävlarna som kom före er sa samma sak.
Okej, låt honom vara. Ta det lugnt.
Han vill bara skydda sin mamma. Det är lugnt.
Du missförstår oss, broder.
Vi vill inte skada din mamma.
Vi vill bara fråga henne en sak.
Okej?
Är det nån mer i huset?
Nej.
Kom igen.
Ni kan fråga henne vad ni vill.
Men ni får inga svar.
Varför? Är hon sjuk?
Ni förstår när ni ser henne.
Varför är dörrarna låsta? Är din mamma fånge här?
Nej.
Hon lever skyddat.
Så ingen kan angripa henne igen.
Vad är det som luktar?
- Du får inte gå in med vapen. - Lägg av. Öppna dörren.
Vapnet.
Öppna dörrjäveln! Jag sa åt dig att öppna! Kom igen.
Det är lugnt. Han ska öppna. Kom igen.
Öppna dörren.
Öppna!
Mamma!
Det är folk här.
De sa att de vill fråga dig nåt.
Hon har varit så här sen det hände.
Vad hände?
Det var för sju år sen.
En natt...
...kom de in när vi sov.
De var ute efter nånting. Jag förstod inte.
Mamma skrek hela natten.
Sen blev hon tyst.
Hon har inte sagt ett ord sen dess.
Jag ska göra lite te. Ni...
Ni kan prata.
Ingen kommer hit ändå.
Jag lämnade dem i rummet om de skulle prata om ringen.
Nej, dörren är låst.
Allt spelas in.
Okej, jag väntar på teamet.
Hon kan inte hjälpa oss. Hon är tokig. Titta på henne.
Vänta lite.
Ayşe.
Ayşe, jag är Kemals dotter.
Jag är en Lojal. Minns du Kemal?
Jag undrar om hon kände min far.
Alltså min biologiske far. Murat.
Ayşe?
Känner du min far? Ayşe. Titta.
Känner du igen det här?
Ringen!
Den där killen är inte min son. Ni är i fara.
Fan!
Vad fan händer?
Släpp geväret.
Släpp!
- Nu stammar du inte! - Vem fan är du?
- Jag heter Can. - Vem jobbar du för?
Ni får träffa dem snart. De är på väg.
- Ut med språket! - Ni kommer inte härifrån!
Videoinspelningarna är i rummet. Skynda er! De kommer snart.
Nu. Kom igen.
Kom igen.
Telefonen. Ta telefon också.
Telefonen.
Jag har väntat på dig i sju år. Äntligen är du här. Kom.
- De är här. - Hakan, kom! Kom hit!
- Kom! - Kom igen.
Skynda. In med er!
- Vad gör du? - Ayşe.
Vi har svurit att skydda dig.
Jag, och alla före mig.
Det var en ära att arbeta för din far.
Här är ringen. Den är din. Ta den!
Vänta, stopp. Stenen är borta.
- Den funkar inte utan stenen. - Just det. Sinan.
Nån som heter Sinan har den. Jag vet inte mer.
Ta den. Du kommer att rädda oss alla.
- Hakan, kom igen. Vi måste dra. - Kom igen.
Hakan! Skärp dig!
- Varför slåss du? - Kom igen, hoppa! Kom igen!
Fort.
Zeynep.
Spring!
Kom igen!
Gick det bra?
Tog du av dig skjortan?
- Ja. - Och ringen? Du har väl ringen?
Jag har den.
Den där som Ayşe nämnde. Sinan. Vem är han?
Jag vet inte. Jag har aldrig hört talas om nån Lojal som heter Sinan.
Jag ska fråga pappa. Han kanske vet.
- Har du den där jävelns telefon? - Ja, jag tog den.
- Här. - Jag kollar samtalshistoriken.
Hakan, nej. Du ska inte ringa nån nu. Ge hit den.
Vänta. Det ringer.
Ja, jag lyssnar. Hallå? Can?
- Vad fan gör du? - De kan spåra oss med signalen.
- Jag skulle ta reda på vem han var! - Hur, Hakan?
Hade jag frågat om hans namn hade han kanske svarat.
Herr Demir. Ni är svår att nå. Jag har ringt hela dagen.
Fröken Sancak, jag har ju sagt det här till dig.
- Jag är inte ute efter nåt jobb. - Jag förstår.
Ni tackar nej, ni vill inte ha jobbet. Det är lugnt.
Men måste jag hälsa herr Erdem igen att ni har tackat nej
ligger jag illa till. Jag skulle uppskatta om ni berättade det för honom själv.
- Via telefon? - Nej, öga mot öga.
Kom till hotellet när som helst. Det tar inte lång tid.
Herr Demir?
Fröken Sancak.
Tack.
Herr Erdem kommer snart. Ni kan vänta här om ni vill.
Gör ni mig sällskap kan jag vänta.
Ni har fel om ni tror att ni kan tala så för att ni tackar nej.
Jag är alltid lugn, fröken Sancak.
Och ta inte illa upp. Vi kommer ändå inte att se varandra igen.
Fröken Sancak.
Jag hörde att vi har en ny sökande till säkerhetsteamet.
Ja, jag ska presentera er. Herr Dragusha är vår säkerhetschef.
Det är han som bestämmer här. Herr Demir var vår sökande.
Jag säger "var" eftersom han tackar nej.
Intressant. Jag undrar varför.
Jag är upptagen med annat.
Ja, jag lyssnar.
Ja.
Och Can?
Okej.
Ta datorn så får vi se. Fint. Jag ringer senare.
Hur som helst.
Ursäkta mig...
Jag... Jag har haft mycket i huvudet nu. Jag fattar inga kloka beslut.
Kan jag tacka ja om erbjudandet kvarstår?
Ja. Javisst. Jag tror att det är ett klokt beslut.
Fint.
Jag gillar smarta killar.
- Herr Demir, va? - Ja.
Välkommen till teamet.
Undertexter: Henrik Persson