EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
I 1502 slapp de Udødelige ut en pest som nesten tilintetgjorde Istanbul.
Døden var overalt. Byen begynte å gi etter.
De Udødelige var i ferd med å vinne.
Men Beskytteren,
som er forfaderen din, nektet å akseptere at slaget var tapt, Hakan.
Du må gjøre det samme.
Du må møte din skjebne og drepe den siste Udødelige.
God morgen.
Hva?
Ikke undervurder ham.
- Du sier ikke det! - Ja.
Er det alt du har? Hæ?
Vi har bare så vidt begynt.
Ringen kommer ikke frem uten innsats.
Vil noen ha kaffe?
Nei. Jeg må levere eksamensbesvarelsene jeg har rettet på universitet.
Hvor?
Hva skjer?
Skal vi ikke se etter ringen? Jeg trodde det var viktig. Hva sier du?
Vi finner ut av det senere.
Du rydder opp her når jeg har dratt?
Eller hva?
Herr Erdem, jeg skal til klinikken i Fikirtepe. Var det noe mer?
Nei. Noe nytt om gutten?
Ja, jeg fikk tak i ham. Han sa han hadde noen familierelaterte problemer.
- Jeg skal treffe ham i morgen. - Ok.
Men jeg har laget en liste over mer kvalifiserte søkere...
Leyla.
Vi ser ikke etter en sikkerhetsvakt for FN. Slapp av.
Jeg er lei av å ansette samme type vakter. Alle ser ut som mafiamedlemmer.
Jeg ser etter noen som er yngre og mer dynamisk.
Noen som er annerledes, som den gutten.
Forstår du det?
Ja.
Du klarer nok å overtale ham på et vis.
Unnskyld meg.
Skulle ønske du kunne bli lenger.
Barna skal være hos moren sin denne uken. Vi kan koble litt av.
Jeg er opptatt.
Hvorfor gir du så korte svar? Har jeg sagt noe galt?
Min kjære Orkun, ikke alt handler om deg. Jeg er bare opptatt.
Du er opptatt.
Hva skal du gjøre? Fortell.
Jeg skal treffe faren min.
Vil du bli med? Så får vi det overstått.
Nei takk.
Du, ikke misforstå, men jeg er så opptatt mentalt sett.
Og jeg vil ikke ha noe som dette i livet mitt nå.
Hverken med deg eller noen andre.
Dessuten, syns du ikke vi har det fint sammen nå?
Vi ses.
Fyren vi tekstet fra køddens telefon.
Vi gransket ham.
Han heter Neşet Korkmaz. Han er 62, ganske gammel.
Han kan ikke ha vært den skuddsikre gutten på Beyazıt-plassen her om dagen.
- Familien hans? - Han er ugift og har ikke barn.
Vi dro hjem til ham, men klarte ikke å finne noe.
Vi ser etter fingeravtrykk, men jeg tror ikke det vil gi noen resultater.
Så er du her for å si at du har feilet igjen?
Jeg mener... Fyren må gjemme seg et sted, Mazhar.
Jeg mener, vi leter etter ham, og vi finner ham helt sikkert.
Hør godt etter.
Jeg tror ikke noen fortjener en ny sjanse, det er rent piss.
Og jeg vil ikke at du skal finne det ut på den harde måten. Tekin.
- Er det forstått? - Ja.
Hvis du finner Neşet, vil du finne både skjorta og den andre fyren.
Du er en etterkommer av Beskytteren.
Noen av talentene dine ligger i genene.
Som stingene på skjorta.
Hvorfor er øynene dine fortsatt åpne?
Hva er denne treningen for, Doktor? Hva er hensikten?
Hensikten er å roe ned stormen inni deg.
"Sinne er som vinden. Den roer seg ned til slutt, men..."
"Grenene er allerede brukket."
Rumi.
Jøss.
Hold ryggraden oppe.
Husk, den er som et rep fra midten av hodet ditt som holder deg oppe i luften.
Veldig bra.
Det er et fint ordtak, ikke sant?
Det er det.
Men jeg forstår ikke hvordan disse sufistiske leksjonene
vil hjelpe oss med å drepe den Udødelige.
Skjorta har sin egen vilje. Du vil se det med tiden.
Du må kontrollere følelsene dine for at skjorta skal beskytte deg.
Tro på kraften dens.
Tro på kraften din og din plikt.
- Gi meg hånden din. - Hvorfor det?
Ikke spør. Bare gi meg hånden din.
Veldig bra.
Fortsett å puste.
Våg å gå inn i ilden og brenne.
Konsentrer deg nå.
Hvordan døde foreldrene mine, Doktor?
Den siste Udødelige drepte begge.
Han tok alle mine nærmeste fra meg, og vi er fortsatt...
Au!
- Slipp meg! Hva gjør du? - Ikke få panikk. Fortsett å puste.
Konsentrer deg. Bare fokuser på å puste.
Glem alt sammen.
Tenk på smerten og sinnet som strømmer ut av kroppen din.
Bli ett med skjorta, Hakan.
Bli ett med skjorta.
Hvordan går det?
Bare bra. Hva med deg?
Hva er alt dette?
Vi tror disse ble forårsaket av den siste Udødelige.
Vi må finne ham før han ødelegger menneskeheten.
Folkens.
Tiden er inne.
Den Udødelige begynner kanskje å se etter ringen snart.
Ayşe Tokatlı.
Hun bor sammen med sønnen sin på et øde sted utenfor byen.
Hun er en erfaren Lojal, og alle stoler på henne.
Den dagen hun fikk ringen, sverget vi på å ikke kommunisere igjen.
Før...
...Beskytteren kom.
Jeg er klar.
- Kom igjen. - La oss dra.
Vær forsiktig.
Dæven steike! Seriøst?
- Nei, Hakan. - Jeg tar denne.
- Hva med denne? - Selvsagt ikke.
Legg den vekk, kom igjen.
Må jeg ta fra deg disse én etter én?
- Skal du ikke gi meg en pistol? - Jeg har en.
Du har din magiske skjorte. Du trenger ikke pistol.
La meg ta den dolken.
Kjære deg!
- Hvem ser du etter? - Hallo.
Jeg ser etter Hakan Demir. Han bor visstnok her.
- Hvem? - Herr Demir.
Det finnes ingen person med det navnet i dette nabolaget. Nei.
Akkurat. Takk. Ha en fin dag.
Gomiz!
Hallo! Hvor i helvete er du?
Slipp ballen. Jeg har lagt litt penger i denne.
Dra og kjøp litt brød.
Gomiz!
Hallo.
- Hallo. Kom inn. - Har du...
Har du opptakene av sykehusets sikkerhetskorridorer?
- Hvorfor spør du? - En venn trenger dem.
Og hvem er så det?
Jeg vet ikke helt. Navnet hans er på en papirlapp et eller annet sted, dog.
Jeg ser det ikke tydelig. La meg se.
Herregud! Kan ikke du ta en titt på den?
Da vil du forstå det.
- Du tuller! - Hei!
- Repet på kurven hadde røket... - Takk.
Vent litt. Jeg heter Leyla Sancak.
Jeg er sjefskoordinator for Faysal Erdem ved Cavidan Holding. Her er kortet mitt.
- Hvilken Faysal Erdem, kjære deg? - Det finnes bare én Faysal Erdem, mamma.
Jeg skal ikke oppta mye av tiden deres. Jeg har bare et par spørsmål.
Jeg må uansett være på herr Erdems klinikk i Fikirtepe om en halvtime.
Folkehelse er et følsomt tema for ham.
- Ja, tviler ikke. - Sıla!
Jeg lukter visst bakverk.
Og jeg er litt sulten.
Jeg er vel en uventet gjest.
Den er veldig god. Enda bedre enn mammas.
- Kos deg. - Takk.
Dette kan være falskt. Hvordan vet vi at du jobber for Faysal Erdem?
Sıla, gå og ta oppvasken, kjære deg.
Har Faysal Erdem et jobbtilbud til Hakan?
Ja, men vi får ikke tak i ham. Han er vel litt upålitelig.
Nei, kjære deg. Han er helt suveren.
Han er arbeidsom og ærlig. Han har et hjerte av gull.
Det er ikke lett å finne slike som ham nå for tiden.
Jeg tror herr Erdem så det samme, og han ville tilby ham en jobb.
Men som jeg sa, får vi ikke tak i ham.
Jeg mener, hvor kan jeg finne ham?
Kjære deg, jeg skal prøve å få tak i ham.
Men jeg tror ikke han vil komme hit på en god stund.
Er alt i orden?
Beklager forstyrrelsen.
Du ansatte en ny person til sikkerhetsteamet.
Ja.
Etter at Leyla fastslo at han var egnet.
Trengte ikke jeg å gjøre det samme?
Slapp av, Mazhar. Ingen kan erstatte deg.
Takk.
- Jeg mener... - Hvis du slutter å overanalysere alt...
...kan du kanskje fokusere mer på jobben din.
Gode ting skjer, Mazhar.
Jeg fikk nettopp vite at kontrakten er vår.
Gökhan rakk ikke tidsfristen. Så vi eier Hagia Sophia nå.
Det er flott.
- Var det noe mer? - Ja.
Så nervøs du er.
Her.
Ta den som en gave fra meg. Kanskje du vil bruke den.
Slapp litt av. Livet er ganske kort.
En skjorte, en ring, en dolk. Vi må finne de tre tingene.
Hvordan fungerer egentlig ringen? Viser den hvor de er?
Nei. Når du berører en Udødelig, gløder ringen.
Så du sier at jeg skal ta på alle jeg ser.
Skal vi snakke om dette når vi har funnet ringen?
Greit.
Får de Lojale betalt? Jeg mener, hvem støtter dere? Hvem finansierer dere?
Den cisternen, skytevåpnene og greier.
Dere lever ikke bare av ett apotek, gjør dere vel?
Hakan, ta på deg skjorta.
Greit.
Vel, gjør ikke rollen som Lojal deg travel nok?
Hvorfor underviser du ved et universitet?
Faktisk har jeg blitt mye travlere siden du kom.
Men jeg er ikke så travel som du tror. Jeg er lærerassistent.
- I hvilket fag? - Osmanske rustninger og krigsvåpen.
Jøss.
Jeg er ikke overrasket.
Kom igjen, ta på deg skjorta. Vi er visst fremme.
Jøss. Er det her?
Adressen sier så. Men hva er dette?
Er du sikker på at det er her?
Jeg vet ikke. Dette er adressen.
Det ser forlatt ut.
Han er bevæpnet.
God morgen.
Hvor er Ayşe?
Kom deg opp, for faen.
Hvor i helvete er Ayşe?
- Ut med språket! Kom igjen! - Dere får ikke røre henne.
- La mamma være i fred. - Vi skal ikke skade henne.
De jævlene som kom før dere, sa akkurat det samme.
Ok. Greit. La ham være, ro deg ned.
Han prøver å beskytte moren sin. Det går bra.
Du tar feil av oss, broder.
Vi er ikke her for å skade moren din.
Vi skal bare stille henne et spørsmål.
Er det greit?
Er det noen flere i huset?
Nei.
Kom deg opp.
Bare spør henne om hva dere vil.
Dere vil ikke få noe svar.
Hvorfor ikke? Er hun syk?
Dere vil forstå det når dere ser henne.
Hvorfor er dørene låst? Lever moren din som en fange?
Nei.
Hun lever er trygt liv.
Så ingen kan angripe henne igjen.
Hva er denne lukten?
- Dere må gå inn uten våpen. - Det er utelukket. Lukk opp døren.
Våpnene.
Lukk opp døren, for faen! Jeg ba deg åpne den! Kom igjen.
Slapp av, han åpner den. Kom igjen, kompis.
Lukk opp døren.
Lukk den opp!
Mamma!
Se, noen personer har kommet.
De sa de vil spørre deg om noe.
Hun har vært slik helt siden hendelsen.
Hvilken hendelse?
Det er syv år siden.
En natt...
...kom de mens vi sov.
De så etter noe. Jeg forsto det ikke.
Mamma skrek hele natten.
Så ble hun taus.
Hun har ikke sagt noe siden.
Jeg skal lage litt te. Dere...
Dere kan snakke sammen.
Ingen kommer hit uansett.
Jeg lot dem være igjen i rommet i tilfelle de snakker om ringen.
Nei, døren er låst.
Det filmer alt sammen.
Greit, jeg venter på gjengen.
Denne kvinnen kan ikke hjelpe oss. Hun er sinnssyk. Se på henne.
Vent litt.
Ayşe.
Ayşe, jeg er Kemals datter.
Jeg er en Lojal. Husker du Kemal?
Lurer på om hun kjente faren min.
Jeg mener min biologiske far, Murat.
Ayşe?
Kjenner du faren min? Ayşe. Se.
Gjenkjenner du dette?
Ringen!
Den gutten er ikke sønnen min. Dere er i fare.
Faen!
Hva faen er det som foregår?
Slipp våpenet ditt.
Slipp det.
- Nå stammer du ikke! - Hvem i helvete er du?
- Jeg heter Can. - Hvem jobber du for?
Dere treffer dem snart. De er på vei.
- Ut med språket! Nå! - Dere kommer dere ikke ut herfra!
Videoopptakene er i rommet. Skynd dere! De kommer snart.
Nå. Kom igjen.
Kom igjen.
Telefonen. Ta telefonen også.
Telefonen.
Jeg har ventet på dere i syv år. Endelig er dere her. Kom igjen.
- De kommer. - Hakan, kom! Kom hit!
- Kom! - Kom igjen.
Skynd dere. Gå inn!
- Hva gjør du? - Ayşe.
Vi har alle sverget på å beskytte deg.
Jeg har det, akkurat som de som kom før meg.
Det var en ære for meg å jobbe for faren din.
Her er ringen. Ringen er din. Ta den!
Vent nå litt. Steinen mangler.
- Ringen virker ikke uten steinen. - Sant. Sinan.
Noen ved navn Sinan har den. Jeg vet ikke noe mer enn det.
Ta den. Du vil redde oss alle nå.
- Hakan, skynd deg. Vi må dra. - Kom igjen.
Hakan! Ta deg sammen!
- Hvorfor slo du meg? - Hopp! Kom igjen!
Skynd deg.
Zeynep.
Løp!
Går det bra?
Tok du av deg skjorta?
- Ja, det gjorde jeg. - Vent litt, ringen. Du har vel ringen?
Ja, jeg har den.
Ayşe nevnte noen ved navn Sinan. Hvem er han?
Jeg vet ikke. Jeg har aldri hørt om en Lojal ved navn Sinan.
Jeg spør pappa. Kanskje han kjenner ham.
- Har du køddens telefon? - Ja. Jeg tok den.
- La oss se. - Få den. Jeg sjekker samtalehistorikken.
Hakan, nei. Du skal ikke ringe noen nå. Gi meg den.
Vent. Nei, vent. Det ringer.
Snakk. Jeg lytter. Hallo? Can?
- Hva i helvete driver du med? - De vil finne oss basert på signalet.
- Jeg skulle finne ut hvem det var. - Hvordan, Hakan?
Hadde jeg spurt om navnet, ville jeg kanskje fått det.
Herr Demir. Du er vanskelig å få tak i. Jeg har ringt deg hele dagen igjen.
Frøken Sancak, jeg har allerede sagt det.
- Jeg ser ikke etter jobb. - Hør her. Jeg forstår det.
Du avviser tilbudet. Du vil ikke ha jobben. Det er greit.
Men hvis jeg forteller herr Erdem at du har avvist tilbudet for andre gang,
vil jeg få gjennomgå. Så jeg vil helst at du gjør det selv.
- Via telefon? - Nei, ansikt til ansikt.
Du kan komme til hotellet når som helst. Det er fort gjort.
Herr Demir?
Hallo, frøken Sancak.
Takk.
Herr Erdem kommer snart. Vi kan vente her, hvis du vil.
Så lenge du holder meg med selskap, venter jeg gjerne.
Du tar feil om du tror du kan snakke slik fordi du takker nei til jobbtilbudet.
Nei, jeg er sånn hele tiden, frøken Sancak.
Dessuten bør du ikke bli støtt. Vi kommer jo ikke til å møtes igjen.
Frøken Sancak.
Jeg hørte at vi har en ny søker til sikkerhetsteamet.
Ja. La meg introdusere ham. Herr Dragusha, sikkerhetssjefen vår.
Han har ansvaret her. Og dette er herr Demir, ekssøkeren vår.
Jeg sier "eks" fordi han avviste tilbudet vårt.
Interessant. Jeg lurer på hvorfor.
Jeg er opptatt med andre ting.
Fyr løs. Jeg lytter.
Ja.
Hva med Can?
Ok.
Ta PC-en, så får vi se. Flott. Jeg ringer deg senere.
Uansett. Greit.
Unnskyld meg. Faktisk...
Jeg mener... Jeg har mye å tenke på for tiden. Jeg tar ikke kloke avgjørelser.
Får jeg akseptere tilbudet hvis det fortsatt står ved lag?
Ja, det gjør det. Og jeg mener det er riktig avgjørelse.
Flott.
Jeg liker smarte menn.
- Herr Demir, ikke sant? - Ja.
Velkommen til teamet mitt.
Tekst: Rune Kinn Anjum