NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Vuonna 1502 Kuolemattomat hävittivät Istanbulia kulkutaudilla.
Kuolemaa oli kaikkialla. Kaupunki alkoi murtua.
Kuolemattomat olivat voittamaisillaan.
Mutta Suojelija,
joka on sinun esi-isäsi, Hakan, ei suostunut antautumaan.
Sinun on oltava kuin hän.
Sinun täytyy kohdata kohtalosi ja surmata viimeinen Kuolematon.
Huomenta.
No?
Älä aliarvioi minua.
- Niinkö? - Niin.
Etkö muuta osaa?
Tämä oli vasta alkua.
Et saa sormusta noin vain.
Kuka ottaa kahvia?
Ei kiitos. Lähden viemään arvostelemani kokeet yliopistolle.
Minne?
Mitä nyt?
Emmekö etsi sormusta? Luulin, että se on tärkeää.
Mietitään sitä myöhemmin.
Siivoatko täällä sillä aikaa?
Jooko?
Lähden Fikirtepen klinikalle. Oliko mitään muuta?
Ei ole. Onko siitä pojasta kuulunut?
Soitin hänelle. Hänellä on nyt kuulemma perheongelmia.
- Tapaan hänet huomenna. - Hyvä.
Mutta tein listan pätevämmistä hakijoista...
Leyla.
Emme me etsi turvamiestä YK:lle. Rauhoitu.
Kaikki turvamiehet näyttävät aina mafiatyypeiltä. Olen kyllästynyt siihen.
Haluan jonkun nuoremman ja dynaamisemman.
Jonkun erilaisen, kuten sen pojan.
Ymmärrätkö?
Kyllä.
Keksit varmasti keinon hänen taivuttelemisekseen.
Suokaa anteeksi.
Jäisit vähän pidemmäksi aikaa.
Lapset ovat äidillään tämän viikon. Voisimme ottaa rennosti.
Minulla on menoa.
Miksi vastailet noin tylysti? Sanoinko jotain väärin?
Ei kaikki johdu aina sinusta, Orkun. Minulla on vain menoa.
Vai menoa...
Mitä aiot tehdä? Kerro.
Tapaan isäni.
Haluatko tulla mukaan? Sittenpä olisi sekin hoidettu.
Ei kiitos.
Kuule, älä pahastu, minulla on vain paljon ajateltavaa.
En halua nyt mitään tällaista elämääni.
En sinun tai kenenkään muun kanssa.
Eikö meillä mene ihan hyvin näin?
Nähdään.
Se tyyppi, jolle lähetimme tekstarin sen paskiaisen puhelimella.
Otimme hänestä selvää.
Neşet Korkmaz, 62. Aika vanha mies.
Hän ei voinut olla se aukiolla näkemäni poika.
- Onko perhettä? - Ei vaimoa, ei lapsia.
Asunnosta ei löytynyt mitään.
Tutkimme sormenjäljetkin, mutta tuskin niistä mitään saadaan.
Tulitko taas kertomaan epäonnistuneesi?
Hänen täytyy piileksiä jossakin, Mazhar.
Kyllä me hänet löydämme.
Kuuntele.
Minusta kukaan ei ansaitse toista mahdollisuutta.
Toivottavasti et opi sitä kantapään kautta, Tekin.
- Tajuatko? - Kyllä.
Etsikää Neşet, niin löydätte paidan ja sen pojan.
Olet Suojelijan jälkeläinen.
Osa kyvyistäsi on geeneissäsi.
Kuin paidan saumoina.
Miksi silmäsi ovat vielä auki?
Mikä tämän koulutuksen tarkoitus on?
Opit rauhoittamaan sisälläsi vellovan myrskyn.
"Raivo on kuin myrsky. Se laantuu aikanaan..."
"...mutta oksat ovat jo katkenneet."
Rumi.
Kappas vain.
Pidä selkä suorana.
Selkäranka on kuin päästä laskeutuva naru, joka pitää pääsi pystyssä.
Hyvä.
Eikö olekin hyvin sanottu?
On.
En silti ymmärrä, miten nämä suufilaisuuden oppitunnit -
auttavat Kuolemattoman tappamisessa.
Paidalla on oma tahto. Tulet kyllä huomaamaan sen.
Sinun on hallittava tunteitasi, jotta paita voi suojella sinua.
Usko sen voimaan.
Usko omaan voimaasi ja tehtävääsi.
- Ojenna kätesi. - Miksi?
Älä kysele. Ojenna kätesi.
Hyvä.
Jatka hengittämistä.
Uhmaa palamisen vaaraa.
Keskity.
Miten vanhempani kuolivat?
Viimeinen Kuolematon tappoi heidät.
Hän vei minulta kaikki läheiseni, ja me vain...
Ai!
- Päästä irti! Mitä sinä teet? -Älä hätäile. Hengitä.
Keskity hengittämiseen.
Unohda kaikki muu.
Ajattele, miten kipu ja raivo virtaavat pois ruumiistasi.
Ole yhtä paidan kanssa.
Ole yhtä sen kanssa.
Miten menee?
Ihan hyvin.
Mitä nämä ovat?
Epäilemme näitä viimeisen Kuolemattoman aiheuttamiksi.
Hänet on löydettävä, tai hän tuhoaa ihmiskunnan.
Kuulkaa...
Nyt olisi aika.
Kuolematon voi ryhtyä etsimään sormusta milloin tahansa.
Ayşe Tokatlı.
Hän asuu poikansa kanssa hyvin syrjäisessä paikassa.
Hän on vanha Uskollinen, kaikki luottavat häneen.
Kun annoimme sormuksen hänelle, vannoimme, ettemme ota enää yhteyttä.
Ennen kuin...
Suojelija saapuu.
Olen valmis.
- Lähdetään. - Mennään sitten.
Olkaa varovaisia.
Hittolainen! Eikä!
- Ei, Hakan. - Minä otan tämän.
- Kävisikö tämä? - Ei tietenkään.
Lopeta jo.
Pitääkö minun ottaa ne sinulta pois?
- Enkö minä saa asetta? - Minulla on.
Sinulla on paita. Et tarvitse asetta.
Anna edes tuo tikari.
Hei, tyttö!
- Ketä sinä etsit? - Päivää.
Etsin Hakan Demiriä. Hänen pitäisi asua täällä.
- Ketä? - Herra Demiriä.
Ei täällä asu ketään sen nimistä.
Selvä. Kiitoksia ja näkemiin.
Gomiz!
Missä sinä olet?
Lopeta se pallottelu. Korissa on rahaa.
Käy ostamassa leipää.
Gomiz!
Päivää.
- Päivää. Peremmälle vain. - Onko teillä...
Onko teillä sairaalan turvakameroiden nauhat?
- Miksi kysytte? - Ystäväni tarvitsee niitä.
Kuka ystävä?
En oikeastaan tiedä. Kirjoitin nimen paperilapulle.
En saa siitä selvää. Katsotaanpa...
Ei tule mitään. Jospa te katsoisitte?
Sitten ymmärrätte.
- Hyvä ihme! - Hei!
- Korin naru meni poikki. - Kiitos.
Hetkinen. Nimeni on Leyla Sancak.
Olen Faysal Erdemin projektikoordinaattori. Tässä korttini.
- Kenen Faysal Erdemin? - On vain yksi Faysal Erdem, äiti.
En vaivaa teitä pitkään. Minulla olisi vain pari kysymystä.
Minun pitää olla herra Erdemin klinikalla puolen tunnin päästä.
Julkinen terveydenhuolto on hänelle tärkeä.
- Niin varmasti. - Sıla!
Täällä tuoksuu tuoreet leipomukset.
Ja minulla olisi vähän nälkä.
Taidan olla odottamaton vieras.
Tosi hyvää. Parempaa kuin äitini tekemä.
- Syökää pois. - Kiitos.
Kortti voi olla väärennös. Mistä tiedämme, että olet töissä Faysal Erdemillä?
Menehän tiskaamaan, Sıla.
Onko Faysal Erdemillä siis työpaikka Hakanille?
On, mutta emme tavoita häntä mistään. Häneen ei ilmeisesti voi luottaa.
Olet erehtynyt. Hän on kunnon poika.
Ahkera, rehellinen ja sydän puhdasta kultaa.
Hänenlaisiaan ei ole helppo löytää enää nykyään.
Herra Erdem näki hänessä saman. Siksi hän tarjoaakin töitä.
Mutta kuten sanoin, emme tavoita häntä mistään.
Mistä hänet voisi löytää?
Minä voin yrittää tavoittaa häntä.
Mutta tuskin hän palaa tänne pitkään aikaan.
Onko kaikki hyvin?
Anteeksi häiriö.
Palkkasit turvatiimiin jonkun uuden.
Niin tein.
Leyla selvitti hänen taustansa.
Eikö se olisi minun hommani?
Älä huoli, Mazhar. Sinua ei voi kukaan korvata.
Kiitos.
- Tarkoitin vain... - Jos et miettisi asioita liikaa,
voisit ehkä keskittyä paremmin työhösi.
Hyviä asioita on tapahtumassa.
Kuulin juuri, että saimme sen projektin.
Gökhan ei jättänyt tarjousta. Hagia Sofia on nyt meidän.
Sehän on hienoa.
- Oliko vielä muuta? - Oli.
Olet niin hermostunut.
Tässä.
Lahja minulta. Ehkä sille on käyttöä.
Rentoudu vähän. Elämä on lyhyt.
Paita, sormus ja tikari. Tarvitsemme kaikki kolme.
Miten sormus toimii? Näyttääkö se, missä Kuolemattomat ovat?
Ei. Se loistaa, kun kosketat Kuolematonta.
Eli minun pitäisi koskettaa kaikkia näkemiäni ihmisiä?
Puhutaanko tästä sitten, kun löydämme sormuksen?
Hyvä on.
Saavatko Uskolliset palkkaa? Kuka teitä rahoittaa?
Tukikohta, aseet... Kaikki maksaa.
Ette kai te yhden apteekin tuloilla kaikkea pyöritä?
Pue paitasi.
Selvä.
Eikö Uskollisilla ole tarpeeksi hommia?
Miksi opetat yliopistolla?
Minulla on ollut hommia vasta kun sinä tulit kuvioihin.
Mutta en ole kovin kiireinen. Olen avustava opettaja.
- Mitä opetat? - Ottomaanien aseita ja haarniskoja.
Vau.
Eipä kyllä yllätä.
Pue nyt se paita. Olemme perillä.
Onko se tämä?
Osoitteen mukaan on. Mutta mikä paikka tämä on?
Onko se varmasti tämä?
En minä tiedä. Osoite on ainakin oikea.
Näyttää autiotalolta.
Hänellä on ase.
Huomenta.
Missä Ayşe on?
Nouse ylös.
Missä hitossa Ayşe on?
- Ala puhua! - Ette saa koskea häneen.
- Antakaa äidin olla. - Emme tee hänelle pahaa.
Teitä ennen tulleet paskiaiset sanoivat ihan samaa.
Anna olla. Rauhoitu.
Hän yrittää vain suojella äitiään.
Erehdyit meistä.
Emme tulleet tekemään pahaa äidillesi.
Kyselemme vain vähän.
Sopiiko?
Onko talossa muita?
Ei.
Ylös.
Kysykää mitä haluatte.
Ei hän kuitenkaan vastaa.
Miksei? Onko hän sairas?
Ymmärrätte sitten, kun näette hänet.
Miksi ovi on lukossa? Elääkö äitisi vankina?
Ei.
Hän elää suojeltuna.
Jotta kukaan ei voi enää tehdä hänelle pahaa.
Mikä täällä haisee?
- Et saa mennä sinne ase kädessä. -Älä luulekaan. Ovi auki.
Aseet.
Käskin avata oven! Vauhtia.
Anna olla. Kyllä hän avaa sen.
Avaa se.
Ovi auki!
Äiti!
Meille tuli vieraita.
Haluavat kuulemma kysyä jotakin.
Hän on ollut tällainen sen jutun jälkeen.
Minkä jutun?
Siitä on seitsemän vuotta.
Eräänä yönä -
he tulivat, kun olimme nukkumassa.
He etsivät jotakin. En tiedä mitä.
Äiti huusi koko yön.
Sitten hän vaikeni.
Hän ei ole sanonut sanaakaan sen jälkeen.
Menen keittämään teetä.
Jutelkaa te.
Ei tänne ketään tule.
Jätin heidät huoneeseen, jos he vaikka puhuvat sormuksesta.
Ei, ovi on lukossa.
Se tallentaa kaiken.
Selvä, odotan muita.
Ei tämä nainen voi auttaa meitä. Hän on seonnut.
Odota hetki.
Ayşe.
Ayşe, olen Kemalin tytär.
Olen Uskollinen. Muistatko Kemalin?
Tunsikohan hän minun isäni?
Siis biologisen isäni, Muratin.
Ayşe?
Tunnetko isäni? Ayşe. Katso minua.
Tunnistatko tämän?
Sormus!
Tuo mies ei ole poikani. Olette vaarassa.
Helvetti!
Mitä pirua täällä tapahtuu?
Pudota ase.
Pudota se.
- Mihin se änkytys unohtui? - Kuka olet?
- Nimeni on Can. - Kenen hommissa olet?
Tapaatte heidät kohta, he ovat tulossa.
- Kerro! - Ette pääse täältä pois.
Videotallenteet ovat huoneessa. Nopeasti! Ne tulevat kohta.
Mennään.
Tulkaa.
Ottakaa puhelinkin.
Puhelin.
Olen odottanut sinua seitsemän vuotta. Vihdoinkin sinä tulit. Mennään.
- Ne tulivat. - Tänne, Hakan!
- Tule! - Tulkaa.
Nopeasti sisälle.
- Mitä sinä teet? - Ayşe?
Me kaikki olemme vannoneet suojelevamme sinua.
Niin minä kuin edeltäjänikin.
Oli kunnia saada tehdä töitä isäsi kanssa.
Tässä on se sormus. Se on sinun. Ota se!
Hetkinen, kivi puuttuu.
- Sormus ei toimi ilman kiveä! - Totta. Sinan.
Kivi on jollakin Sinan-nimisellä. Muuta en tiedä.
Ota tämä. Nyt on sinun vuorosi pelastaa meidät kaikki.
- Meidän pitää lähteä, Hakan. - Menkää.
Hakan! Ryhdistäydy!
- Miksi löit minua? - Hyppää! Nopeasti nyt!
Vauhtia.
Zeynep!
Mene!
Perään!
Oletko kunnossa?
Riisuitko paidan?
- Riisuin. - Onhan sinulla se sormus?
On.
Ayşe puhui jostakin Sinanista. Kuka hän on?
En tiedä. En ole koskaan kuullutkaan Sinan-nimisestä Uskollisesta.
Kysyn isältä. Hän saattaa tietää.
- Onko sinulla sen ketkun puhelin? - On. Otin sen mukaan.
- Katsotaanpa. - Näytä. Katson puhelutiedoista.
Et kyllä soita nyt kenellekään. Anna se tänne.
Odota. Hälyttää.
Kerro. Haloo? Can?
- Mitä hittoa sinä teet? - Ne voivat jäljittää meidät signaalista.
- Olisin selvittänyt kuka se oli! - Miten muka?
Ehkä hän olisi kertonut nimensä, jos olisin kysynyt.
Herra Demir. Teitä on vaikea tavoittaa. Olen soitellut taas pitkin päivää.
Minähän sanoin jo.
- En etsi nyt töitä. - Hyvä on.
Kieltäydytte tarjouksesta. Ette halua tätä paikkaa. Ei siinä mitään.
Mutta jos kerron herra Erdemille, että kieltäydyitte uudelleen,
joudun huonoon valoon. Kertokaa se hänelle itse.
- Puhelimessako? - Ei, vaan kasvotusten.
Voitte tulla hotellille milloin vain, ei siinä mene kauan.
Herra Demir?
Iltaa.
Kiitos tästä.
Herra Erdem tulee kohta. Voimme odottaa täällä, jos haluatte.
Sopii, kunhan pidät minulle seuraa.
Vaikka hylkäsittekin työtarjouksen, ette voi heittäytyä tuttavalliseksi.
Minä olen aina tuttavallinen.
Ja turha sinun on loukkaantua. Emmehän me näe enää toisiamme.
Neiti Sancak.
Turvatiimiin on kuulemma uusi hakija.
Niin on. Voin esitellä hänet. Herra Dragusha on turvallisuuspäällikkö.
Hän vastaa kaikesta täällä. Tässä on ex-hakijamme, herra Demir.
Hän kieltäytyi juuri tarjouksesta.
Mielenkiintoista. Haluaisin tietää miksi.
Minulla on nyt muita kiireitä.
Kerro.
Aivan.
Entä Can?
Selvä.
Tuokaa tietokone, sittenpä se nähdään. Hyvä. Soitan myöhemmin.
No niin...
Anteeksi. Itse asiassa...
Minulla on niin paljon asioita päässäni. En tee järkeviä valintoja.
Olisiko vielä mahdollista ottaa se paikka vastaan?
Totta kai. Minusta se on oikea ratkaisu.
Hyvä.
Pidän fiksuista tyypeistä.
- Demirkö se oli? - Niin.
Tervetuloa tiimiini.
Tekstitys: Niko Kiiskinen