EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Like etter at Mehmet Erobreren hadde erobret Konstantinopel,
innså han at han hadde fiender i byen.
Syv Udødelige, som viet livene sine til å ødelegge Istanbul og verden.
Ingen visste når eller hvor de kom fra.
Men alle sulteperioder, oversvømmelser og jordskjelv
ble sporet tilbake til dem.
En natt hadde Mehmet en drøm.
Han fikk vite hvordan han skulle identifisere og drepte de Udødelige,
som så akkurat ut som oss.
Mehmet så tre gjenstander i drømmen sin.
Den første er dydsringen, som gløder når den berører en Udødelig.
Den andre er en unik dolk som kan drepe de Udødelige.
Og den tredje er en skjorte som vil tjene som en rustning i denne dødelige krigen.
Den magiske skjorta, som er beskyttet av hellige bønner,
har symboler som vi fortsatt ikke har klart å tyde.
Det eneste vi vet,
er at det er en spesiell kobling mellom skjorta og Beskytteren.
Beskytteren er mannen Mehmet valgte på grunn av ferdighetene,
kraften og hans rene hjerte.
Hakan, du er den siste Beskytter.
Første gang du tok den på, ble din fysiske og psykiske balanse forstyrret.
Du venner deg til det. Det er alltid slik den første gangen.
Er det over?
Faktisk har det bare så vidt begynt. Ta denne. Den inneholder ting.
Jeg stoppet bilen.
- Jeg må finne vennen min. - Vi skal hjelpe deg med det.
Hør her, unge mann. Noen er fortsatt ute etter skjorta.
Det kan være Nazat, den Udødelige selv.
Det kan være en av hans menn. Det kan være en profitør.
Vi kan ikke la deg dra herfra.
Hva mener du? Vil dere holde meg her med tvang?
Ja, dessverre.
Den Udødelige kan nå deg når som helst. Kanskje personen har dratt hjem til deg.
Udødelige, Beskyttere.
- Alt er bare tøv. Rent piss. - Hvorfor tror du fortsatt ikke på det?
Så du ikke effekten skjorta hadde på deg?
Jeg skjøt deg, kulen spratt av pannen din, og du tror fortsatt ikke på det?
Jeg vet ikke.
Dere kan ha dopet meg ned.
Kanskje dere ga meg noe mens jeg var bevisstløs.
Jeg vil skyte ham. Denne gangen uten skjorta på.
Zeynep.
Hva med faren min?
Ikke vær bekymret.
Vi skal begrave ham et fint sted.
Kan dere la oss være litt alene?
Selvsagt.
- Hva skjer? Han har vel ikke sagt noe? - Hva?
Greit.
Se på meg.
Jeg ber deg pent. Du, ikke la oss vente.
Snakk, så går vi hvert til vårt. Rasshøl.
Jeg har allerede sagt det.
Jeg sa moren din, søsteren din, niesen din og så videre.
Jeg sa at slektningene dine var der.
Du skal få smake, din kødd! Din drittsekk...
- Sir! - Hva nå?
Vi fant fyrens hus. Det var rett hus.
Bra. Dra og sjekk det ut, for faen.
Bare ikke avbryt meg!
- Greit. - Kom deg ut.
Dra deretter til stasjonen.
- Snakk, for faen! - Hva slags politibetjenter er dere?
Vi er veldig snille politibetjenter. Skal jeg rive av deg hodet?
Vil du snakke?
Faens drittsekker!
Hallo?
Hører du meg?
Signalet må være svakt. Vent litt.
Han nekter å si noe, Mazhar. Enten vet han ingenting, eller så elsker han juling.
Skjorta kan ha forsvunnet.
Tekin, kødder du med meg?
Overhodet ikke. Jeg mener alvor.
Vi har torturert dritten ut av ham, men han nekter å si noe.
Så da er det bare å gi opp?
Jeg vet ikke hva mer vi kan gjøre, Mazhar. Jeg mener...
Du mener?
Jeg lurer på noe, Mazhar.
Betalingen. Hvordan får jeg den? Skal jeg dra til kontoret ditt?
Eller hjem til deg?
Så du ber om penger for jobben du ikke klarte å gjøre?
Fyrens lik har vel fortsatt ikke blitt funnet?
- Suzan er på intensiven, fortsatt i live. - Bare stol på meg. For Guds skyld.
Jeg sier at jeg skal ordne det. Hvorfor stoler du ikke på meg?
Ikke ta deg bryet. Finn fyrens venn.
Jeg ringer deg.
Faen ta deg og skjorta di! Din helvetes drittsekk!
Jeg mente det ikke. Du vet vel det?
Jeg er sønnen din.
Og du er faren min.
Det har alltid vært slik.
Vi har ventet på Beskytteren i over 20 år.
Bedt for at han skulle komme og drepe den siste Udødelige.
Og så dukker denne fyren opp.
Gi ham litt tid, Zeynep.
Livet hans har blitt snudd på hodet. Faren hans...
Jeg mener, personen han trodde var faren, har nettopp dødd. Hva ville du ha følt?
Jeg ville ikke ha brydd meg. Plikten hans er å drepe den Udødelige. Det er alt.
Noen ganger frykter jeg at jeg har oppdratt deg for godt.
Han er for svak og utrent.
Du skal trene ham. Med skjorta, dolken og den skjulte ringen.
Hva om han ikke lærer noe?
Istanbuls skjebne avhenger av ham.
Pappa, dette vil ta tid.
Hvis den Udødelige finner ut at Beskytteren er tilbake...
...vil han umiddelbart ta grep for å drepe alle i byen.
Du skjønner, det eneste vi ikke har, er tid.
La oss be for at Hakan lærer fort.
Jeg er ikke sikker på om jeg skal tro på det de sier.
Ingenting gir mening. Ingenting.
Men samtidig er det så virkelig.
La oss si det er virkelig. Hvorfor fortalte du det ikke?
Hvorfor?
Jeg klarte ikke å beskytte deg.
Tilgi meg.
Men jeg skal ikke gjøre samme tabbe igjen.
Jeg skal dra og finne Memo.
Godt trekk.
Men dette trekket er bedre.
- Jeg så ikke Mazhar i dag. - Han var på skipsverftet i morges.
Virkelig? Hva gjorde han der?
Jeg vet ikke. Ingen vet helt hva han driver med.
Har du funnet den fyren?
Nei, herr Erdem.
- Men for å være ærlig... - Gi deg.
Jeg syns ikke fyren er kvalifisert nok.
Han er ikke bra nok til å jobbe for deg.
Leyla, vi får se.
Jeg vil se ham på kontoret mitt i kveld.
Hakan.
Faen!
Pappa!
- Bor dere i dette nabolaget? - Ja.
Vi har bodd her i flere år. Vi kjenner alle.
- Alle kjenner oss. - Så hvor flyttet Memo hen?
Jeg har ingen anelse.
Hvorfor spør du? Gjelder det penger eller noe?
Pass dine egne saker.
Hva er det som foregår, Hakan? Det har vært ville tilstander i mitt fravær.
Du ble kastet ut av huset ditt. Det er politi overalt.
Fortell meg hva som foregår, gutten min.
Hakan, hva foregår?
- Har du sett Memo, tante Kamuran? - Nei, kjære deg. Jeg spurte naboene.
Han var her i går.
Den skurkaktige fyren spør stadig etter deg.
Hva har dere to gjort?
Her er kaffen. Med mye skum.
- Jeg har ikke lyst på kaffe. - Drikk den. Hun har laget den til deg.
- Jeg må dra. - Bare sett deg.
Hvor bor du egentlig nå?
Jeg har funnet et bosted. Jeg forteller om det senere.
Hakan, du kan bo her hvis du vil. Vi har nok av plass.
- Du er alltid velkommen. - Hakan, du ser ikke bra ut.
AKUTTMOTTAK
Oi da!
De første dagene er alltid vanskelige. Ikke glem å puste.
- Da blir det lettere å venne seg til. - Er det så opplagt?
Nei da. Jeg la bare merke til det.
- Hvem skal du besøke? - Suzan.
Suzan Bayraktar. Kan du gi meg romnummeret hennes?
Ja visst.
Suzan Bayraktar, rom 130.
POLIKLINIKKER
Memo?
Titt-tei! Jeg har deg! Kom hit!
Nei. Vi får ikke noe ut av denne fyren.
Vi må finne på noe annet.
Sir.
Telefonen.
- Er den hans? - Ja.
Finnes fortsatt disse mobilene? Faen. Hvorfor har han ikke en smarttelefon?
Hvordan i helvete åpner jeg den?
Jeg venter på å høre fra deg. Takk.
Travel dag?
- Ja. - Jeg hørte du dro til skipsverftet.
- For å inspisere. - Var det din jobb?
Det er mye du ikke vet.
Jeg har en annen kobling til herr Erdem. Ikke ta deg bryet med å finne ut hvilken.
Memo?
Hvor i helvete har du vært?
Personen du har ringt, kan ikke nås for øyeblikket.
Vennligst prøv igjen senere.
Hva gjør du her?
Jeg spurte hva du gjør her!
Kampsport, første leksjon:
Hvis du har en pistol i hånden, bruk avstanden.
Du. Jeg har ikke tid til å høre på dette tøvet.
- Forstår du det? Jeg må dra. - Jeg forstår, men jeg må ta deg med.
Pappa venter på oss ved cisternen.
Du, jeg bryr meg ikke. Jeg må finne Memo.
- Forstår du det? - Jeg har et spørsmål.
Hvordan skal du finne vennen din?
Han tekstet meg. Se.
Vi skal møtes på Sultan Ahmed-plassen om en time.
Greit. Hvorfor akkurat der? Ring ham. Be ham komme til dette området.
Er ikke du en Lojal?
Skal ikke du gjøre som Beskytteren sier?
- Det fungerer ikke slik. - Så hvordan fungerer det?
Du kan ikke holde meg her uansett hva du gjør. Jeg drar.
Du vet de vil komme hit også, ikke sant?
Hør her, du har rett. Jeg forstår det.
Men vi må tømme denne boligen først.
Vi må ødelegge alle eiendelene dine. Så drar vi dit sammen.
Finner de ham, finner de deg også.
Denne er alt du har nå. Venn deg til det.
Ja?
Herr Demir, hallo. Jeg er Leyla Sancak.
Endelig tok du telefonen.
Vi vil gjerne vurdere søknaden din til en annen stilling.
- Hva mener du? - Herr Erdem sa han så et potensial i deg.
Så han tilbyr deg en jobb i sikkerhetsteamet.
Herr Erdem?
Jeg forteller deg bare om tilbudet.
Vi ønsker å møte deg snarest.
Tusen takk skal du ha, men jeg ser ikke lenger etter jobb.
Vel... Hvordan er det egentlig mulig?
Så sent som i går snakket du om hvor viktig denne jobben er for deg.
For deg var herr Erdem... Jeg mener, det var din største drøm.
Noen ganger endrer drømmer seg, frøken Sancak.
- Vet du hvor han kan være? - Jeg ser meg rundt etter ham.
- Der er han. - Vent litt. Stopp. Vent!
Memo?
Memo!
Hakan!
- Memo! - Kom deg opp! Løp!
- Memo. - Hakan, er du uskadd? Kom deg opp.
Hakan, kom igjen.
- Går det bra med deg? Hakan! - Memo!
Ro deg ned.
Kom igjen.
Vi må dra.
Alt skjedde så fort, pappa. Plutselig ble alt bare kaos.
Hva med deg? Dro du til sykehuset?
Ja.
Dessverre var jeg for sent ute. De drepte Suzan.
Hva?
Men jeg gir meg ikke. Overvåkningskameraene må ha filmet noe.
Det vil bli mye kaos, kjære deg. Vi bør være forberedt.
Jeg er forberedt. Men jeg tror ikke han er det.
- Hvem er Murat? - Hva?
Murat.
Vel...
Dette bildet ble tatt i 1989.
I Büyükada. Mine nærmeste venner.
Neşet og Murat.
Faktisk så...
Neşet skulle fortelle deg alt.
Han skulle snakke med deg.
Det var planen vår.
Men etter hvert som årene gikk, ble han stadig mer glad i deg.
Han var redd for å miste deg, eller sette deg i fare.
Murat...
Han var den siste Beskytteren.
Vent nå litt.
Så han er faren min?
Hvordan?
Hva med historien jeg ble fortalt? Barnehjemmet og alt det, var det løgn?
Den mest passende løgnen.
Han fryktet du skulle grave i fortiden din.
Hvorfor?
Hvorfor fortalte han meg det ikke?
For å beskytte deg.
Det er første gang jeg ser dette bildet.
Han oppbevarte det i en eske i årevis.
Han viste meg det aldri. Han snakket aldri om det.
Det var det rette å gjøre.
Det trengte ikke å være slik. Han kunne ha fortalt meg det.
Jeg kunne ha beskyttet ham. Jeg ville ikke ha mistet ham. Eller Memo.
Jeg ville ikke vært helt alene.
Du er ikke alene. Det har du aldri vært.
Vi er familien din.
Doktor, hvordan finner vi den Udødelige, Nazat, eller hvem faen han nå enn er?
Tiden vil komme.
Jeg liker ikke å brife.
Men jeg skjøt en flaskekork fra 200 meters hold.
Jeg bommer aldri på målet. Jeg så det, fire kuler spratt av fyren.
Det var ikke en vest. Kuler blir sittende i en vest. De spratt av ansiktet hans.
Jeg lurer på noe, Mazhar.
Hvem er denne fyren? Hva jakter vi på?
Var han alene?
Nei. Han var sammen med ei jente.
Hun hadde hettegenser, vi så ikke hvem hun var.
Hvem i helvete er disse menneskene?
Så vi endte opp tomhendt.
De Udødelige klarte å gjemme seg blant oss uten å bli oppdaget i flere århundrer.
Den siste Udødelige er et eller annet sted i byen nå.
Vet vi ikke hvordan han ser ut?
Nei.
Bare faren din så ham. Den Udødelige har ikke vist ansiktet sitt igjen.
Kanskje han er død. Eller kanskje han har gitt opp.
Du hørte visst ikke etter da vi snakket om den Udødelige.
Den Udødelige dør ikke. Han gir heller ikke opp.
Du er den eneste som kan drepe ham.
La oss finne den Udødelige, da.
Det er akkurat derfor vi trenger ringen.
Det er umulig å identifisere den Udødelige uten ringen.
Vent nå litt. Har dere ikke ringen?
Hør her, Hakan. Da foreldrene dine døde, delte vi, de Lojale,
plikten å beskytte deg og de magiske gjenstandene.
Målet vårt var å holde Beskytteren trygg.
Derfor kunne ikke noen ha alle puslespillbrikkene samtidig.
La oss finne ringen, hvor enn den er. Hva venter vi på?
- Så du er klar for plikten din. - Beskytter-dritten? Egentlig ikke.
Men den helvetes Udødelige har tatt alle mine nærmeste fra meg.
Jeg skal finne ham. Konfrontere ham, uansett hvor han gjemmer seg.
Og jeg skal få ham til å betale for alt han har gjort.
Skal vi begynne med ringen, pappa?
- Greit. - Hva venter vi på?
Kom igjen.
Tekst: Rune Kinn Anjum