EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
I sagorna vinner alltid de goda.
Rättvisa skipas förr eller senare. Och tiden läker alla sår.
Men det här är ingen saga.
SUFISTISKT TÄNKANDE AV NISAN GÖKTÜRK
SUCCÉERNAS SULTAN FAYSAL ERDEM
Memo!
Kom igen, vakna!
Hoppla!
Upp med dig. Vi blir sena. Kom igen!
Upp!
Passa.
Så ja.
- Hakan, god morgon. - Kamuran, hur är det?
- Bara bra, kära du. - God morgon. Vi ses.
Hej.
Kom igen.
Kolla. Titta till vänster där. Där kan vi ha porslinet.
Visst. Vi kan bygga en hylla från golv till tak.
Precis. Sen kan vi ha mattorna till höger.
Och sen rullar pengarna in!
P-P-P-Pengar!
Vi kommer att få välrenommerade kunder, ska du se.
Wow.
Förresten är vi strax under skuggan av din idol: Faysal Erdem.
Det är därför jag gillar utsikten.
Men vad har han som vi saknar? Jag fattar inte.
Förutom företag och miljarder dollar?
Ja, förutom det.
STORA BASAREN
Tjena, Hasan. Hej, mustaschen. Ha en bra dag.
Ha det bra.
- Hakan. Hejsan. - Bilal! Ha en bra dag.
Ha en fin dag. Hälsa.
- Ja? - Jag tar två. Jag betalar senare.
Åh!
Åh! Wow!
- Det är en stor fisk här. Ser du? - Türkan!
Jag gick till en spåkvinna. Hon såg ett stort skyltfönster i min framtid.
Hakan, kom hit.
Ja.
Hakan.
Ditt öde förändras.
Men det handlar inte om ett skyltfönster.
Ditt öde är att göra nåt annorlunda, nåt stort.
Kom igen, Türkan. Lägg av.
- Herr Korkmaz. God morgon. - Hakan. Var har du varit?
Pappa, Memo och jag har hittat en butik på ett härligt ställe,
men hyran är lite för hög.
Jaså! Be Memo ta ett banklån.
Seriöst, pappa. Visst, vi saknar lite pengar.
Men får vi tillräckligt för att hålla igång ett par månader
kommer det att ta sig.
Hakan, hur många gånger har vi pratat om det här?
- Många. - Och vad brukar jag säga?
- Du säger nej. - Jag säger nej.
Vi vill verkligen göra det här.
Memo har ett jobb så han kan spara undan. Han jobbar på en nattklubb.
Memo? Jobbar han på nattklubb?
Igen? Ni startade ett telefonföretag och gick i konkurs.
Ni startade en båtrörelse, men det gick i sank.
Hur länge funkade det som mest? Två veckor?
Pappa, det är en helt ny butik, och läget är jättebra.
Hur bra som helst, perfekt för oss. Pappa, titta på butiken.
Hakan, min pojke.
Att den är ny gör det inte acceptabelt.
Den här basaren är 600 år gammal.
Bra. Men vi, då? Pappa?
Titta på oss. Vi sitter fast här.
Vi måste få ett genombrott. Vi måste växa.
Okej, gör ett genombrott och leverera den här beställningen.
- Vilken? - En matta.
Turisten som beställde den igår, Minns du?
Jag minns tjejen.
Tjejtjusare...
Så ja.
Skitbil!
Hörru!
Kom hit. Vad är det här?
Jag hittade den. Jag ska ta den till polisen.
Titta på mig.
Ser jag stjäla igen tar jag dig till polisen.
Hör du det? Stjäl aldrig mer, okej?
Du måste jobba ihop pengarna.
Lägger jag mig i dina jävla affärer?
Skäms du inte över att sätta småbarn i arbete?
Du ska hålla dig undan mina ungar.
Okej?
Bra. Du är en smart kille.
Jävla fetknopp.
Herr Erdem anser att Hagia Sofia är Istanbuls värdefullaste kulturarv.
Det är en ära att få restaurera det.
Herr Erdem har inte blivit rikast i Turkiet tack vare sin filantropi.
Jag har hört att han har andra intressen i projektet.
I så fall har du hört fel, kära Selin.
Herr Erdem ser sig själv som en ödmjuk frälsare för den stad
som har gett honom allt.
God morgon!
God morgon. Hur gick flygningen, herr Erdem?
Mycket trafik.
Ämnen att diskutera med media angående Hagia Sofia.
Media vill utmåla det som en tävling.
Bra. Vad säger du? Tror du att vi vinner tävlingen?
Det gör vi.
Hagia Sofia. Det byggdes för att visa oss att mysterier och mirakler finns,
och för att vi dödliga ska få uppleva ett evigt ögonblick.
Det är ingen affärsmöjlighet, bara en ära att få bidra till restaureringen.
Napoleon sa en gång:
"Om världen var ett enda rike skulle huvudstaden vara Istanbul."
Jag gör om det citatet:
Om världen var en människa skulle hjärtat onekligen vara Hagia Sofia.
Upphandlingsdatumet närmar sig. Vad tror ni?
Vad tror vi? Vad tror vi, fröken Sancak? Ni får ta över.
Ja, så...
1 500 år. Mazhar, den här platsen har funnits här i 1 500 år.
- Förstår du hur lång tid det är? - Det gör jag, herr Erdem.
Både Konstantin och Mehmet Erövraren har varit här.
Båda utkämpade sina krig, båda regerade, men vad finns kvar?
Det här.
Faysal Erdem.
- Gökhan Gültekin. - Trevligt att se dig här.
Du ser fram emot upphandlingen, va?
Ja, jag gör väl det.
Det är tråkigt att vi blir rivaler hela tiden.
- Jag är lika säker på min sak som vanligt. - Vad kan jag säga? Må bäste man vinna.
Må bäste man vinna.
Ha en bra dag.
Hejsan, jag kommer från antikvitetsbutiken.
- Hej! - Hallå.
- Tack. - Kan du turkiska?
- Litegrann. Min mamma är turkiska. - Jaså? Vad bra. Varsågod.
- Jag minns dig. - Jaså?
Vänta lite.
Tack.
Ska du iväg nånstans?
Jag måste åka om två timmar. Innan jag lämnar Istanbul...
...tänkte jag att jag ska göra nåt annorlunda.
Som vad?
Ja, vad?
- Ursäkta, vad händer här? - En anställningsintervju.
- För ett jobb här? - Ja.
- Var finns blanketterna? - Där bak.
- Tack. - Ingen orsak.
"Jag vill inte vara en vanlig anställd hos Faysal Erdem.
I framtiden vill jag vara som Faysal Erdem.
Min dröm är att öppna en antikvitetsbutik med min vän."
Trodde ni verkligen att ni skulle få jobbet när ni skrev det här CV:t?
- Jag tycker att det är uppriktigt. - Herr Demir...
Som herr Erdems samordnare tar jag det här på största allvar.
Jag räknar med att ni också gör det.
Tack. Vi ska inte spilla mer tid.
Drömmer ni aldrig?
Mina drömmar har förverkligats.
Så ung och så framgångsrik. Bra jobbat.
Jag anade att du var en sån där.
Ursäkta, men "en sån där"?
En sån som föddes med tur.
En rik familj,
utbildad i privata skolor, universitetsexamen utomlands.
Pappas nätverk och kontakter. Det är därför du är här, va?
Har jag rätt?
Berätta om dig själv, då.
Jag undrar vad som ligger bakom den här extrema självsäkerheten.
Skämde din familj bort dig för mycket när du var liten?
Mina föräldrar dog när jag var liten.
Hur som helst.
Vår dröm är att öppna en butik.
En antikvitetsbutik. Inget stort.
Vi tänker börja smått och gradvis växa.
Men det är inte så lätt.
Så jag behöver det här jobbet.
- Jag kan jobba deltid, nätter... - Herr Demir.
Jag förstår, jag gör det. Men ni har ingen universitetsexamen.
Ni talar inga främmande språk.
Engelska, ryska, franska, lite tyska.
Inte den knaggliga engelskan ni använder på basaren.
Så vitt jag vet gick herr Erdem inte heller i privatskola.
- Han lärde sig allt på gatan. - Lyssna nu.
Jag tror att du ska söka lyckan nån annanstans.
Ha en bra dag.
Jag tycker att du ska drömma vidare.
Du har potentialen.
Du kan klättra ännu högre.
Pappa, om du försöker förstå oss
och stötta oss lite, så kan vi öppna butiken.
Vi kan utvidga rörelsen.
Ser du inte? Jag får inte plats här längre.
Jag hör en röst inom mig som säger att jag måste göra nåt.
Jag vill inte bo i det här...
...råttboet.
Hakan. Den här butiken som du kallar "råttbo" håller oss samman.
Nej, pappa.
Den splittrar oss.
Du ser det bara inte.
- Hej. - Välkommen.
Jag har hört att ni har de finaste föremålen på basaren.
Vi gör vårt bästa.
Jag har hört samma sak om hundratals andra butiker också.
Jaså?
Jag är ute efter ett speciellt, dyrbart föremål för en särskild kund.
En magisk skjorta från osmanerna.
Nja...
Tyvärr har vi ingen sån skjorta.
Tyvärr kan vi inte hjälpa er.
- Har vi inte en sån i källaren? - Nej, du tar fel. Vi har ingen.
Men vi kan fråga runt.
- Jag tror att jag har sett en sån. - Nej.
Min kund är villig att betala en rejäl summa för den.
- Det vore synd om vi inte hittade den. - Ingen fara. Vi ska göra vårt bästa.
Okej. Ni ska få mitt kort i alla fall.
- Det går bra. - Om nåt dyker upp...
- Då hör vi av oss. - Gärna.
Fröken Bayraktar.
- Trevligt att träffas. - Detsamma. Hej då.
- Ha en fin dag. - Den här vägen.
Pappa, jag är säker på att jag har sett skjortan i källaren.
Hon pratar om stora pengar. Jag går och kollar.
Slöseri med tid.
Förstår du inte vilken möjlighet det är? Hon har uppenbarligen pengar.
Hakan, sluta. Ge mig en kopp kaffe.
- Jag ska bara kolla. - Jag sa nej!
För guds skull!
Det är dags.
Ska du åka på semester? Va?
Cemil, den jäveln.
Han har sparkat ut oss.
Cemil? Varför?
För att vi inte har betalat hyran.
Jag lämnade ju pengar på bordet.
Jag lämnade pengarna på bordet imorse!
Idioten har väl tappat bort dem.
Va?
Du borde stötta våra drömmar, Neşet.
- Drömmar? Är hasardspel en dröm? - Vad hände? Har du förlorat dem?
Vinner man är det inte hasardspel.
- Nej, om man vinner... - Tyst!
Snälla, säg att det bara är den här månadens hyra du har spelat bort.
Säg inte att du satsade alla pengar.
Memo!
De sa att det var bombsäkert.
Fan ta dig.
- De sa att det var lugnt. - Fan ta dig.
Jag sa ju det. Han är en idiot.
Du är också en idiot som låter honom ställa till det för dig.
Jaså, är det mitt fel? Va?
Och de här två idioterna tänker öppna en butik.
Om du bara hade stöttat oss...
-Är det mitt fel? - Han menar inte så.
Ni har växt upp men inte blivit vuxna.
- Vi kan ta hand om oss själva. - Visst, säkert.
Tack. Tack så mycket för att du inte bryr dig. Tusen tack.
Vakta din tunga när du talar med din far.
Du är inte min far.
Mazhar, du måste få Faysal att dra sig ur upphandlingen om Hagia Sofia.
Jag för över 250 000 dollar till ditt konto nästa dag.
Hagia Sofia är ett viktigt projekt för herr Erdem.
Jaså, du förhandlar?
Okej.
Nämn en summa så ordnar jag det, Mazhar.
Vi tar det utanför.
Visst.
Jag har letat efter dig överallt.
Wow.
Jag ser två brudar där borta.
Vi borde bjuda dem på nåt.
Med pengarna du förlorade?
Jag köpte den här med mina sista.
Jag kom på en plan medan jag letade efter dig.
- Från och med nu jobbar vi hårt. - Memo, håll käften för guds skull.
DJ-gig, handel, vad som helst. Okej? Allt vi kan hitta.
Memo, dra åt helvete. På riktigt.
Ska vi jobba?
Förlåt.
Jag ber verkligen om ursäkt.
Jag trodde att vi skulle vinna.
Det är inte lätt att vinna. Man måste jobba hårt för det.
Trodde jag, i alla fall.
Pappa har rätt. Vi är nollor, båda två.
Vad vet han? Kom igen.
Det var annorlunda på hans tid.
Du har rätt.
Sålde man simit om man hade universitetsexamen då?
Exakt.
Jag träffade en tjej idag.
Leyla.
"Samordnare." Just det.
Hon sa att jag inte kunde ha drömmar bortom Stora basaren.
- Vad fan vet hon? - Hon har ju rätt.
Såna som vi har ingen chans att komma härifrån.
- Det vilar en förbannelse över oss. - Du är inte klok.
Lyckan finns överallt, ser du inte det?
Lägg av. Finns lyckan överallt?
- Okej. Så här, då. - Ja.
Då, innan Neşet tog med dig från barnhemmet...
Vad då?
Kunde du föreställa dig att du skulle ha en så cool kompis som mig?
Där ser du.
Idiot.
- Memo, kom. - Vart?
Vi ska börja om.
Kom igen.
- Vad är det? - Kom igen!
Vart fan ska vi?
Kom igen. Stäng dörren.
Neşet skulle döda oss om han visste att vi var här.
Här är du.
Suzan.
Jag behöver inte förklara hur viktigt det är.
Vi har väntat på det här i åratal.
Jag hoppas att det är rätt den här gången.
Jag har en bra känsla.
Killen lät säker på sin sak, och väldigt desperat.
Jag ringer så fort jag är säker på att det är skjortan ni söker.
Jag har gått förbi här tusen gånger men det är första gången vi sitter här.
- Får jag beställa en kebab? - Får jag se skjortan?
Jag tror att det är den här.
Jag vill veta vad ni bjuder.
Vi behöver en rejäl morot för att övertyga min pappa.
Är ett sjusiffrigt belopp tillräckligt?
Sjusiffrigt...
Ursäkta, men jag undrar varför den här skjortan är så värdefull.
Vad i helvete gör ni här?
- Vad gör du här? - Jag visste att ni hade nåt för er.
- Snälla... - Vi går.
- Slå er ner så pratar vi. - Skjortan är inte till salu.
Hakan! Ner!
- Hur gick det? - Det gick bra.
Pappa?
Nej, du är skadad. Kom.
Håll i dig. Kom.
Ur vägen!
Håll ut, pappa. Vi är snart där.
Inget sjukhus! Kör mig till Fatih.
Där finns apoteket Atak.
Vad snackar du om för apotek? Vi behöver en läkare!
Jag har alltid tänkt att jag ska berätta sanningen för dig,
men nu finns ingen tid.
- Gör som jag säger. - Vilken sanning?
Du är chockad, pappa. Du vet inte vad du säger.
- Håll ut. Jag ska rädda dig. - Kör mig till apoteket.
Herr Erdem.
- Det är vår lobby. - Ja.
- Det är ju killen från Stora basaren. - Känner du honom?
- Han sökte ett jobb här. - Men?
- Han passar bättre som servitör. - Han saknar alltså universitetsexamen?
Ingen examen, inget nätverk, inget som sticker ut.
Det stämmer in på mig också.
Nej. Jag menar, herr Erdem...
Det är annorlunda. Ni är Faysal Erdem.
Tack för påminnelsen.
Du kommer att glömma bort allt sånt när du är i min ålder.
Herr Erdem, han är en alldaglig kille som jobbar i Stora basaren.
Men han är en hjälte.
Jag ska erbjuda honom jobb.
- Menar ni allvar? - Du vet att jag alltid gör det.
- Vi hör med Mazhar. Var är han? - Jag vet inte.
Ni lät killarna löpa och gick miste om skjortan, är det så?
Att Suzan lever är inga bra nyheter.
Att jag får skjortan vore bra nyheter.
Förstått?
Bra. Vilket sjukhus?
- Har du beställt paracetamol? - Jag ska, men...
- Hjälp! - Neşet!
- Fort! Pappa! - Neşet! Vad har hänt?
- Han blev skjuten. - Följde nån efter er?
Jag vet inte. Vart för du honom? Jag följer med.
Nej, Hakan. Stanna här.
Jag ska göra vad jag kan. Gå ingenstans. Hör du det? Stanna här.
- Zeynep, stäng apoteket. - Okej. - Mår du bra?
- Du är inte skadad, va? - Vem är du?
- Varför ville pappa hit? - Ta det lugnt.
Är du säker på att ingen följde er?
Jag vet inte. Vart gick de? Flytta på dig.
Pappa!
Vem är du? Vilka är ni två?
- Ta det lugnt. - Var är pappa?
- Vart har ni fört honom? - Lugn. Ge mig din telefon.
- Låt bli! Jag ringer polisen! - Ta det lugnt.
Rör mig inte!
Låt bli.
Lugn.
Jag har ju sagt till er. Jag sa att jag inte känner dem.
Jag svär.
Du sitter vid deras bord, men du känner dem inte?
Det var mitt bord, och de kom till mig.
Jag förstår inte vilka ni pratar om.
Skjutandet började när jag gick från bordet.
Jag sprang iväg. Förstår ni inte?
Jag svär.
Okej.
- Sluta! - Jävla skithög!
Sluta! Sluta!
Känns det bättre?
Vad gjorde du med mig?
Jag tar dig till din far om du är lugn.
Var är min pappa? Jag vill bara se pappa.
Kom.
Kom, då.
Den här vägen.
Vad är det här för ställe?
Var är min pappa?
Pappa!
- Hur mår han? - Jag tog ut kulorna.
Men han har förlorat för mycket blod.
Varför väntar vi här, då? Han måste till sjukhus! Ring en ambulans.
Tyvärr, vi kan inte det.
Vad då kan inte? Vad snackar du om? Pappa dör ju!
- Hakan. - Pappa?
Varför åker vi inte till sjukhus?
- Vilka är de här? - Det är för sent nu.
Men du är i goda händer.
Jag vet att du har en massa frågor i huvudet.
De ska berätta allt för dig.
Tvivla aldrig på din kraft.
Den är ditt öde.
Pappa!
Nej! Snälla. Förvinn inte, pappa!
Lämna mig inte, pappa. Stanna hos mig.
Pappa! Snälla! Nej, pappa!
Doktorn, gör nåt!
Pappa! Nej!
Pappa!
Nej! Pappa!
I vår bransch finns ett talesätt:
"En bra lögnare kan till och med övertyga dig om
att din mamma inte är din riktiga mamma."
Jag ser på dig, och du är ingen bra lögnare.
Lägg ner skitsnacket.
Jag frågar dig snällt.
Vilka var de där människorna?
Okej.
- Bra. Så ja... - Jag ska prata.
Jag var med din mamma, din syster,
med din släkt, och vet du vad?
Det var toppen. Det var underbart.
Det var... Hur ska jag säga?
Låt bli mig!
Drick det här. Det lugnar dig.
Vilka är ni?
Du ska få alla svar.
Men först vill jag veta nåt viktigare. Skjortan. Var är den?
Vad snackar du om för skjorta? Min pappa har just dött.
- Var är skjortan? - Han vet inget.
Vi ska berätta allt.
Var är skjortan? Du måste berätta. Har du den?
Den är på ett säkert ställe.
Du påminner om din far.
Han var inte min biologiske far.
Va?
- Neşet var inte min biologiske far. - Jag vet.
Vi har väntat på det här i åratal.
Vilka är ni? Vad vill ni?
Vi tar det från början. Jag heter Kemal. Det här är min dotter Zeynep.
Vi är De lojala.
De lojala?
Vad är ni lojala mot?
Dig.
Alltså mot Beskyddaren.
Vad har du i väskan?
Ta skjortan. Gör vad fan ni vill.
Vad ska jag göra nu?
- Vad ska jag göra? - Kom.
Det är otroligt.
Ta oss härifrån!
Ta oss härifrån, sa jag!
Du kan inte fly från det här, Hakan. Den är ditt öde.
Och dess öde är att skydda dig. Precis som Neşet.
- Din far Neşet var också en Lojal. - Ni är inte kloka!
De lojala, Beskyddaren!
- Ni är från vettet! - Hakan.
Du har en plikt. Du är Beskyddaren.
Beskyddarens plikt är att stoppa Den odödlige. Förstår du?
Va? Den odödlige?
Vi ska berätta allt, men lite i taget.
Han måste få vetskap om allt så snart som möjligt, eller hur?
Jag blir tokig! Vad är det här?
Ta på dig skjortan så får vi se vad som händer.
Vad kommer att hända? Va? Blir jag osynlig?
Din pappa blev dödad för den. Betyder det inget för dig? Ta på dig den.
Ge hit.
Nu har jag på mig den.
Vad hände? Blev jag osynlig?
Nej. Oövervinnelig.
Nu kan du fråga vad du vill.
Undertexter: Henrik Persson