EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
I eventyr vinner alltid de snille.
Rettferdigheten skjer fyllest før eller senere, og tiden leger alle sår.
Men dette er ikke et eventyr.
Å TENKE SOM EN SUFI AV NİSAN GÖKTÜRK
SUKSESS-SULTANEN FAYSAL ERDEM
Memo!
Kom igjen, stå opp!
Hallo!
Kom igjen, stå opp. Ellers blir vi sene. Kom igjen!
Kom deg opp!
Spark den hit.
Vær så god.
- Hakan, god morgen. - Tante Kamuran, står til?
- Bare bra, kjære deg. - God morgen. Vi ses.
Hallo.
Kom igjen.
Se. Ser du den venstre siden? Vi setter porselenet der.
Greit. Vi kan bygge en hylle som går fra gulv til tak.
Akkurat. Så legger vi teppene til høyre.
Så strømmer pengene inn!
Pe-- Pe-- Penger!
Vi vil få innflytelsesrike kunder. Bare vent og se.
Jøss.
Vi er forresten rett under skyggen til forbildet ditt: Faysal Erdem.
Det var derfor jeg likte utsikten.
Hva har den fyren som ikke vi har? Jeg skjønner det ikke, kompis.
Bortsett fra firmaene og flere milliarder dollar?
Ja, bortsett fra det.
DEN STORE BASAREN
Hasan, står til? Hvordan går det, herr Mustasje? Ha en fin dag.
Ha en fin dag.
- Hakan. Står til? - Onkel Bilal. Ha en fin dag.
Ha en fin dag. Hils fra meg.
- Ja? - Jeg tar disse to. Jeg betaler senere.
Å!
Å! Jøye meg!
- En stor fisk! Ser du det? - Türkan!
Jeg besøkte en spåkone. Hun sa det er et stort butikkvindu i fremtiden min.
Hakan, kom hit.
Greit.
Hakan.
Skjebnen din endrer seg.
Men jeg ser ikke et butikkvindu.
Du er ment for å gjøre noe annet. Noe stort.
Kom igjen, Türkan. Gi deg, for Guds skyld.
- Herr Korkmaz. God morgen. - Hakan. Hvor har du vært, sønn?
Pappa, Memo og jeg har funnet en butikk på et flott sted,
men husleien er litt for høy.
Å! Be Memo ta opp lån i banken.
Pappa, jeg mener alvor. Vi mangler jo litt penger.
Men hvis vi får tak i dem, vil de holde oss gående i et par måneder,
og det vil gradvis gå bedre.
Hakan, hvor mange ganger har vi snakket om dette?
- Mange ganger. - Og hva har jeg svart hver gang?
- Nei. - Nei.
Pappa, vi ønsker virkelig å gjøre dette.
Memo har fått seg jobb så han kan spare penger. Han jobber på en nattklubb.
Memo? Han har begynt å jobbe på en nattklubb.
Igjen? Du opprettet et telefonselskap, og du gikk konkurs.
Du opprettet et turistbåtselskap, uten hell.
Hvor lenge varte det lengste? I to uker?
Pappa, det er en splitter ny butikk, og beliggenheten er fantastisk.
Den er perfekt. Helt utmerket for oss. Pappa, bare se på butikken.
Hakan, min sønn.
Det faktum at den er ny, gjør den ikke akseptabel.
Se her, denne basaren er 600 år gammel.
Bra. Men hva med oss, pappa?
Jeg mener, se på oss. Vi står fast her inne.
Vi trenger et gjennombrudd. Vi må vokse.
Ok, gjør et gjennombrudd og lever denne bestillingen.
- Hvilken bestilling? - Et teppe.
En turistjente bestilte det i går. Husker du det?
Jeg husker jenta.
Din hingst.
Der, ja.
Helvetes bil!
Du!
Kom hit. Hva er dette?
Den lå på bakken. Jeg skal levere den til politiet.
Se på meg.
Hvis jeg ser deg stjele noe igjen, leverer jeg deg til politiet.
Hører du meg? Ikke stjel igjen. Forstått?
Du må jobbe for å tjene penger. Bra.
Blander jeg meg inn i dine saker?
Skammer du deg ikke over at du får små barn til å jobbe?
Ikke beveg deg i nærheten av barna mine igjen.
Greit?
Bra. Du er en smart fyr.
Helvetes tjukkas.
Herr Erdem mener Hagia Sofia er Istanbuls mest dyrebare kulturarv.
Det vil være en ære å få restaurere det.
Herr Erdem har ikke blitt Tyrkias rikeste person ved å være en filantrop.
Jeg hørte han har noen andre interesser i prosjektet.
Da har kildene dine feilinformert deg, kjære Selin.
Herr Erdem anser seg selv som den ydmyke frelseren av denne byen
som ga ham alt.
God morgen!
God morgen. Hatt en fin flyreise, herr Erdem?
Det var trafikkork.
Emner å diskutere med media under Hagia Sophia-anbudet.
Media planlegger å få det til å se ut som et kappløp.
Bra. Hva sier du? Tror du vi vil vinne dette kappløpet?
Det vil vi.
Hagia Sophia. Bygget for å vise oss at mysterier og mirakler kan være virkelige,
og la oss, de dødelige, oppleve et evig øyeblikk.
Det er ikke en forretning, men en ære å få bidra med restaureringen.
Napoleon sa en gang:
"Hvis verden bare var ett land, ville hovedstaden vært Istanbul."
Jeg endrer det sitatet til dette:
Hvis verden var et menneske, ville hjertet utvilsomt vært Hagia Sophia.
Anbudsdatoen nærmer seg. Hva tror dere?
Hva vi tror? Hva tror vi, frøken Sancak? Du tar det herfra.
Ja, så...
1500 år. Mazhar, dette stedet har vært her i 1500 år.
- Innser du hvor lenge det er? - Det gjør jeg, herr Erdem.
Både Konstantin og Mehmet Erobreren var her.
Begge utkjempet sine egne kriger, begge regjerte. Men hva gjenstår?
Dette.
Faysal Erdem.
- Gökhan Gültekin. - Godt å se deg her.
Du er visst også opprømt over anbudet.
Ja, jeg er vel det.
Det er synd vi fremstår som rivaler hele tiden.
- Og jeg føler meg trygg som alltid. - Hva kan jeg si? Måtte den beste vinne.
Måtte den beste vinne.
Ha en fin dag.
Hei! Jeg kommer fra antikvitetsbutikken.
- Hei! - Hallo!
- Takk skal du ha. - Snakker du tyrkisk?
- Litt. Moren min er tyrkisk. - Er hun det? Så bra. Vær så god.
- Jeg husker deg. - Virkelig?
Vent litt.
Takk.
Skal du ut på tur?
Jeg må dra om to timer. Men før jeg forlater Istanbul...
...vil jeg gjøre noe annerledes.
Som hva da?
- Unnskyld meg. Hva er dette? - Et jobbintervju.
- For å jobbe her? - Ja.
- Hvor får jeg tak i et skjema? - Der nede.
- Takk. - Bare hyggelig.
"Jeg vil ikke være en av Faysal Erdems vanlige ansatte.
Jeg vil bli en som Faysal Erdem i fremtiden.
Jeg drømmer om å åpne en antikvitetsbutikk med en venn."
Trodde du virkelig du kunne få jobben da du skrev denne CV-en?
- Jeg syns den er veldig oppriktig. - Herr Demir, hør her.
Som herr Erdems sjefskoordinator tar jeg dette veldig alvorlig.
Derfor forventer jeg at du skal gjøre det samme.
Takk. La oss ikke kaste bort mer tid.
Drømmer du aldri?
Jeg er allerede der jeg drømte om å være.
Så stor suksess i denne alderen... Godt jobbet.
Det ante meg at du var en av dem.
Unnskyld meg. En av hvem?
En av dem som ble født heldige.
Rik familie,
privatskole-utdannelse, mastergrad fra utlandet.
Pappas nettverk og bekjente. Og så endte du vel bare opp her?
Stemmer ikke det?
Hva er historien din?
Jeg lurer på hva slags historie som ligger bak denne ekstreme selvsikkerheten.
Skjemmet familien deg for mye bort da du var liten?
Foreldrene mine døde da jeg var barn.
Uansett.
Vi drømmer om å åpne butikk.
En antikvitetsbutikk. En liten en.
Vi planlegger å starte i det små og vokse gradvis.
Men du vet, det er ikke lett.
Derfor trenger jeg denne jobben.
- Jeg kan jobbe deltid eller om natten... - Herr Demir.
Jeg forstår. Ok. Men du har ikke høyere utdannelse.
Du snakker ingen andre språk.
Engelsk, russisk, fransk, litt tysk.
Ikke den gebrokne engelsken man snakker i Den store basaren.
Så vidt jeg vet, gikk ikke herr Erdem på privatskole heller.
- Han lærte alt på gata. - Hør her.
Jeg tror du bør prøve lykken et annet sted.
Ha en fin dag.
Jeg syns du bør fortsette å drømme.
Du har potensialet.
Du kan nå enda høyere opp.
Pappa, hvis du prøver å forstå oss
og støtte oss litt, kan vi åpne den butikken.
Vi kan få virksomheten til å vokse.
Forstår du det ikke? Dette stedet er ikke lenger for meg.
En stemme inni meg ber meg dra og gjøre noe.
Jeg mener, jeg vil ikke bo i dette...
...rottehullet.
Hakan. Butikken du kaller rottehull, knytter oss sammen, sønn.
Nei, pappa.
Den støter oss fra hverandre.
Men du ser det ikke.
- Hallo. - Velkommen, frue.
Jeg fikk høre at dere har basarens mest spesielle gjenstander.
Vi gjør vårt beste.
Jeg har hørt akkurat det samme om hundre andre butikker, dog.
Virkelig?
Jeg ser etter et spesifikt kostelig stykke for en spesiell klient.
En talismanisk skjorte fra osmanene.
Vel...
Dessverre har vi ikke den skjorta.
Beklager at vi ikke kunne hjelpe deg.
- Pappa, vi har vel den i kjelleren? - Nei, du tar feil. Vi har den ikke.
Men vi skal spørre rundt.
- Jeg tror jeg har sett noe slikt. - Feil.
Klienten min er faktisk innstilt på å betale et enormt beløp for den.
- Vi skulle gjerne hatt tak i den. - Slapp av, vi skal gjøre vårt beste.
Ok. Dere skal få kortet mitt uansett.
- Greit. - Hvis noe dukker opp...
- Så gir vi beskjed. - Det vil glede meg.
Frøken Bayraktar.
- Hyggelig å møte deg. - Takk, det samme. Farvel.
- Ha en fin dag. - Denne veien, denne veien.
Jeg er sikker på at jeg har sett den skjorta i kjelleren.
Hun ville gi mye for den. Jeg går og sjekker.
Ikke kast bort tiden din.
Pappa, dette kan være en mulighet. Hun har åpenbart mye penger.
Hakan, gi deg. Hent en kopp kaffe til meg.
- Pappa, jeg skal bare sjekke. Kom igjen. - Jeg sa nei.
For Guds skyld!
Tiden er inne.
Skal du på ferie, eller?
Cemil, den jævelen.
Han har kastet oss ut av huset.
Cemil? Hvorfor det?
Fordi vi ikke betalte husleia.
Jeg la husleiepengene på bordet.
Pengene, jeg la dem på bordet i morges.
Den idioten må ha spilt dem bort et sted.
Hva?
Du bør støtte drømmene våre, onkel Neşet.
- Drømmer? Er gambling en drøm? - Hva skjedde? Tapte du dem?
Hadde vi vunnet, ville det ikke vært gambling.
- Ja, hvis du vinner... - Hold kjeft!
Si at du bare har tapt husleiepengene for denne måneden.
Si ikke at du har spilt bort alle pengene.
Memo!
Kompis, de sa det var en sikker vinner.
Faen ta deg.
- De sa det var trygt. - Faen ta deg.
Jeg sa jo det. Den fyren er en idiot.
Du er også en idiot som lar ham dra deg inn i trøbbel.
Så dette er min skyld?
Og disse to idiotene vil åpne en butikk.
Hvis du bare hadde støttet oss...
- Er dette min skyld? - Han mente det ikke.
Dere har begge blitt store, men voksne er dere ikke.
- Vi kan ta vare på oss selv. - Ja, særlig.
Takk. Tusen takk for at du ikke engang brydde deg. Takk skal du ha.
Pass munnen din, du snakker til faren din.
Du er ikke faren min.
Mazhar, du må få Faysal til å trekke seg fra Hagia Sophia-anbudet.
Jeg overfører 250 000 dollar til kontoen din dagen etter.
Hagia Sophia-prosjektet er veldig viktig for herr Erdem.
Du forhandler, altså.
Greit.
Gi meg et beløp, så ordner jeg det, Mazhar.
La oss drøfte dette utenfor.
Greit.
Jeg har lett etter deg overalt.
Jøye meg.
Jeg ser to damer der borte.
Vi bør spandere drinker på dem med en gang.
Med pengene du tapte?
Jeg kjøpte denne med det jeg har.
Jeg la planer mens jeg lette etter deg.
- Vi skal stå på skikkelig heretter. - Memo, hold kjeft, for Guds skyld.
DJ-oppdrag, handel, hva enn som dukker opp. Forstår du det?
Memo, drit og dra. Jeg mener det.
Vi skal jobbe, liksom?
Jeg er lei for det.
Jeg er veldig lei for det.
Jeg trodde vi skulle vinne.
Så lett er det ikke å vinne. Man må jobbe hardt for å vinne.
Det var i det minste det jeg trodde.
Pappa har rett. Vi er begge tapere, kompis.
Han vet ingenting, gi deg.
Ting var annerledes på hans tid.
Du har rett.
Solgte akademikere simit på hans tid?
Akkurat.
Jeg traff ei jente i dag.
Leyla.
Sjefskoordinatoren. Akkurat.
Hun sa jeg ikke kunne ha en drøm som strakk seg utenfor basaren.
- Drit i det hun sier. - Nei. Hun har faktisk rett.
Personer som oss, har ingen mulighet til å komme seg ut herfra.
- Vi er forbannet. Ja, det er vi. - Er du gal, kompis?
Vi er omgitt av hell. Ser du ikke det?
Nå får du faen meg gi deg. Er vi omgitt av hell?
- Ok, se på det slik. - Ja?
Tenk tilbake til tiden før Neşet tok deg ut av barnehjemmet.
Greit.
Da trodde du vel ikke at du ville få en så kul venn som meg?
Ser du det? Ja.
Idiot.
- Memo, vi drar. - Hvor hen?
For å begynne på nytt.
Kom igjen.
- Hva foregår, kamerat? - Kom an!
Hvor i helvete skal vi?
Kom igjen. Lukk døren.
Neşet dreper oss hvis han finner ut at vi er her.
Her er du.
Suzan.
Jeg trenger ikke å fortelle deg hvor viktig dette er.
Vi har ventet på dette øyeblikket i flere år.
Håper det er den rette denne gangen.
Jeg har en god magefølelse.
Fyren virket veldig sikker og veldig desperat.
Jeg ringer så fort jeg har forsikret meg om at det er skjorta du ser etter.
BLOMSTERPASSASJEN
Jeg har gått forbi her tusen ganger, men dette er første gang vi sitter her.
- Får jeg bestille en Alinazik -kebab? - Får jeg se skjorta?
Jeg tror dette er rett skjorte.
Jeg må vite hvor mye du vil betale.
Vi trenger stor motivasjon for å overtale faren min.
Er et sjusifret beløp nok?
Sjusifret...
Unnskyld meg, men jeg lurer på hvorfor denne skjorta er så verdifull.
Hva i helvete gjør dere her?
- Hva gjør du her? - Jeg visste at dere pønsket på noe.
- Vær så snill... - Vi drar.
- Slå deg ned. La oss ta en prat. - Denne skjorta er ikke til salgs, frue.
Hakan! Dukk!
- Går det bra med deg? - Ja.
Pappa?
Nei, du er skadet. Kom.
Hold ut. La oss dra.
Flytt deg!
Hold ut, pappa. Vi er snart fremme.
Nei, ikke sykehuset! Bring meg til Fatih.
Det er et apotek ved navn Atak der.
Hvilket apotek snakker du om? Vi trenger en lege!
Jeg trodde alltid det ville være nok tid til å fortelle deg sannheten,
men nå er tiden ute.
- Gjør som jeg sier. - Pappa, hvilken sannhet?
Pappa, du er i sjokk. Du vet ikke hva du sier.
- Hold ut, pappa. Jeg skal redde deg. - Kjør meg til apoteket.
Herr Erdem.
- Dette er lobbyen vår. - Ja.
- Det er fyren som jobber i basaren. - Kjenner du ham?
- Han søkte på en jobb. - Men...?
- Men han er bare egnet til å være kelner. - Han har ingen grad, mener du?
Han har ingen grad, ikke noe nettverk. Ingenting som skiller seg ut.
Det høres ut som du snakker om meg.
Nei. Du misforstår, herr Erdem.
Dette er annerledes. Du er Faysal Erdem.
Takk for påminnelsen.
Du vil glemme alt dette når du er på min alder.
Herr Erdem, han er en vanlig mann som jobber i Den store basaren.
Men han er en helt.
Jeg skal tilby ham en jobb.
- Herr Erdem, mener du alvor? - Du vet jeg alltid mener alvor.
- La oss spørre Mazhar også. Hvor er han? - Selvsagt vet jeg ikke det.
Så du lot gutta unnslippe og mistet skjorta?
Hør her, det at Suzan er i live, anses ikke som gode nyheter.
Det at skjorta hadde vært min, ville vært gode nyheter.
Forstått?
Bra. Hvilket sykehus?
- Bestilte du paracetamol? - Jeg skal det, men...
- Hjelp! Hjelp meg! - Neşet!
- Fort! Pappa! - Neşet! Hva har skjedd?
- Han ble skutt. - Ble dere skygget?
Jeg vet ikke. Hvor bringer du ham? Jeg kommer.
Nei, Hakan. Du blir her.
Jeg skal gjøre mitt beste. Ikke dra noe sted. Bli her.
- Zeynep, steng apoteket. - Greit. Går det bra med deg?
- Du er vel ikke skadet? - Hvem er du?
- Hvorfor brakte pappa oss hit? - Ro deg ned.
Er du sikker på at ingen skygget dere?
Jeg vet ikke. Hvor ble de av? Flytt deg.
Pappa!
Hvem er dere? Hvem er dere to?
- Ro deg ned. - Hvor er faren min?
- Hvor brakte dere ham? - Ro deg ned. Få telefonen din.
- Hold deg unna! Jeg ringer politiet. - Ro deg ned.
Slipp meg!
Hold deg unna.
Rolig nå.
Sir, jeg sa det til de andre gutta også. Jeg sa jeg ikke kjenner dem.
Jeg gjør ikke det, jeg sverger.
Du sitter ved samme bord som dem, men du kjenner dem ikke?
Jeg satt for meg selv, og de kom bort til meg.
Jeg forstår uansett ikke hvem du snakker om.
Skytingen begynte idet jeg forlot bordet.
Og jeg stakk. Forstår du ikke det?
Jeg gjør ikke det, jeg sverger.
Ok.
- Stopp! Stopp! - Faen ta dette rasshølet!
Stopp! Slutt!
Føler du deg bedre nå?
Hva gjorde du mot meg?
Jeg kan bringe deg til faren din hvis du holder deg rolig.
Hvor er faren min? Jeg vil bare treffe faren min.
Kom.
Kom igjen.
Inn her.
Hva slags sted er dette?
Hvor er faren min?
Pappa!
- Hvordan går det med ham? - Jeg tok ut kulene.
Dessverre blødde han for mye.
Så hvorfor venter vi her? La oss dra til et sykehus! Ring etter ambulanse.
Beklager, unge mann. Det kan vi ikke.
Hva mener du med det? Hva snakker du om? Faren min holder på å dø!
- Hakan. - Pappa?
Hvorfor drar vi ikke til sykehuset?
- Pappa, hvem er disse personene? - Det er for sent nå.
Men du er i gode hender.
Jeg vet du har mange spørsmål.
De vil fortelle deg alt sammen.
Du må aldri betvile kraften din.
Kraften din er din skjebne.
Pappa!
Nei! Vær så snill. Ikke dø, pappa!
Ikke forlat meg, pappa. Vær så snill, bli hos meg.
Pappa! Vær så snill. Pappa! Nei! Pappa!
Doktor, gjør noe!
Pappa! Nei!
Pappa!
Nei! Pappa!
I vår bransje har man et ordtak. Det lyder slik:
"En god løgner kan til og med overbevise deg om at moren din ikke er din ekte mor."
Jeg ser på deg, og du er ingen god løgner.
Slutt å kødde med meg.
Jeg spør pent.
Hvem var disse menneskene?
Greit.
- Bra. Sånn ja. - Jeg skal snakke.
Jeg var sammen med moren din, søsteren din
og slektningene dine, og vet du hva?
Det var fantastisk. Helt herlig.
Som... Hvordan skal jeg beskrive det?
Stopp! Slipp meg!
Drikk dette. Det vil hjelpe deg å slappe av.
Hvem er dere?
Hør her, du skal få alle svarene.
Men det er noe viktigere vi må vite først. Skjorta. Hvor er den?
Hvilken skjorte snakker du om? Faren min døde nettopp!
- Hvor er skjorta? - Han vet ingenting.
Hør her. Vi skal fortelle deg alt.
Hvor er skjorta? Du må fortelle oss det. Har du den?
Skjorta er på et trygt sted.
Du er veldig lik faren din.
Han var ikke min biologiske far.
Hva?
- Neşet var ikke min biologiske far. - Jeg vet det.
Vi har ventet på dette i flere år.
Hvem er dere? Hva vil dere?
La meg begynne forfra. Jeg er Kemal. Dette er min datter Zeynep.
Vi er de Lojale.
De Lojale?
Hva er dere lojale mot?
Deg.
Jeg mener Beskytteren.
Hva er i vesken?
Ta skjorta. Gjør hva faen dere vil.
Hva skal jeg gjøre nå?
- Hva skal jeg gjøre? - Kom igjen.
Jeg kan ikke tro det.
Få oss ut herfra!
Få oss ut herfra, sa jeg!
Du kan ikke flykte fra dette, Hakan. Det er din skjebne.
Og det er vår skjebne å beskytte deg. Akkurat som Neşet.
- Faren din Neşet var også en Lojal. - Dere er gale!
De Lojale, Beskytteren!
- Dere er sinnssyke! - Hakan. Hør her.
Du har en plikt. Du er Beskytteren.
Beskytterens plikt er å stoppe den Udødelige. Forstår du det?
Hva? Den Udødelige?
Vi forteller ham alt dette steg for steg.
Han må lære om alt dette så fort som mulig, ikke sant?
Det klikker for meg snart! Hva er det som skjer?
Ta på deg skjorta, så ser vi hva som skjer.
Hva kommer til å skje? Vil jeg bli usynlig?
Faren din ble drept på grunn av den. Betyr ikke det noe for deg? Ta den på.
Gi meg den.
Se, jeg har tatt den på.
Hva har skjedd? Har jeg blitt usynlig?
Nei. Usårlig.
Nå kan du spørre om hva du vil.
Tekst: Rune Kinn Anjum