ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
U bajkama dobri ljudi uvijek pobjeđuju.
Pravda uvijek stigne, prije ili kasnije.
A vrijeme liječi sve rane.
Ali ovo nije bajka.
MISLITI KAO SUFI NİSAN GÖKTÜRK
SULTAN USPJEHA FAYSAL ERDEM
Memo!
Memo! Hajde, probudi se!
Hajde, diži se. Zakasnit ćeš! Hajde!
Diži se!
Dodaj mi!
Evo.
- Jutro, Hakane. - Teta Kamuran, kako ste?
- Dobro, dušo! - Dobro jutro.
- Jutro. - Vidimo se.
Bok.
- Hajde! - Idem!
Vidiš li lijevu stranu?
Tu ćemo staviti porculan.
Da, možemo staviti policu od poda do stropa.
Točno. A tepihe možemo staviti s desna.
A onda dolazi novac!
No-va-c!
Imat ćemo prestižne kupce, kažem ti!
Vidjet ćeš!
Opa.
Usput, točno smo u sjeni tvog idola,
Faysala Erdema.
Zato mi se i sviđa pogled.
Što to on ima, a da mi nemamo?
Ne razumijem, stari.
Osim gomile tvrtki i milijardi dolara?
Da, osim toga.
ISTANBUL
VELIKI BAZAR
Hasane, što ima?
Gospodine Brk, kako ste? Ugodan dan!
Ugodan dan!
- Hakane! Što ima? - Striče Bilal, ugodan dan.
Ugodan dan. Pozdrav.
- Da? - Uzet ću dvije. Plaćam kasnije!
- Vidiš ovu veliku ribu? - Türkan!
Baš sam bio kod gatare.
Prorekla mi je veliki izlog.
Hakane, dođi!
Da.
Hakane.
Sudbina ti se mijenja.
Ali ne govorim o nekom izlogu.
Predodređen si za nešto drugo,
nešto veliko!
Ma daj, Türkan. Dosta, zaboga!
G. Korkmaze, dobro jutro!
Hakane. Gdje si više, sine?
Tata, Memo i ja našli smo dućan na super mjestu,
ali najamnina je pomalo visoka.
Pa neka Memo digne kredit.
Tata, ozbiljan sam.
Nedostaje nam nešto novca,
ali nabavimo li sredstva za prvih par mjeseci,
ići će sve bolje.
Koliko smo puta već razgovarali o ovome, sine?
- Puno puta. - I što ti uvijek kažem?
- Kažeš ne. - Kažem ne.
Tata, mi ovo stvarno želimo.
Memo se zaposlio kako bi uštedio.
Radi u noćnom klubu.
- Da. - Memo?
- Da. - Radi u noćnom klubu?
Opet? Počeli ste onaj posao s telefonima i propali!
Propao vam je i onaj posao s izletima brodom.
Koliko ste najduže izdržali? Dva tjedna?
Slušaj, tata.
Dućan je potpuno nov i na super mjestu.
Savršen je za nas.
- Hakane. - Samo ga pogledaj.
Hakane, sine.
To što je nov ne znači i da je dobar.
Pogledaj! Ovaj bazar
postoji već 600 godina.
Dobro, a što je s nama?
Pogledaj nas! Zapeli smo ovdje.
Trebamo se probiti, trebamo rasti.
Dobro, probij se tako što ćeš dostaviti ovu pošiljku.
Kakvu pošiljku?
Tepih.
Ona turistkinja naručila ga je jučer. Sjećaš se?
Sjećam se cure.
Zavodniče.
Idemo!
Jebeni auto!
Hej!
Dolazi ovamo!
Što je ovo?
Našao sam je na tlu, nosim je u policiju!
Pogledaj me.
Ako te opet ulovim u krađi, odvest ću ja tebe u policiju.
Razumiješ li?
Nećeš više krasti. Dobro?
Novac se zarađuje radom.
Dobro.
Miješam li se ja u tvoj posao?
Nije te sram tjerati djecu da rade?
Da se više nisi približavao mojoj djeci.
U redu?
Dobro.
Pametan dečko.
Jebeno prase.
G. Erdem misli da je Aja Sofija najvrijednije nasljeđe Istanbula.
Čast je biti odabran za njezinu obnovu.
G. Erdem nije postao najbogatiji Turčin kroz filantropiju.
Izvori mi kažu da ima druge interese u projektu.
Izvori su ti krivo informirani, draga Selin.
G. Erdem sebe smatra poniznim spasiteljem ovog grada
koji mu je sve pružio.
Dobro jutro. Kakav je bio let, g. Erdem?
Bila je velika gužva.
Teme za medijsku raspravu o natječaju za Aja Sofiju.
Mediji žele ovo pretvoriti utrku.
Dobro.
Što kažeš? Hoćemo li mi pobijediti?
Hoćemo.
Aja Sofija.
Izgrađena kako bi nam pokazala da tajne i čuda postoje
i kako bi i smrtnici iskusili trenutak vječnosti.
Ova obnova nije posao, već čast.
Citirat ću Napoleona:
„Da je svijet jedna država, njezin glavni grad bio bi Istanbul.“
Parafrazirat ću taj citat:
„Da je svijet ljudsko biće, njegovo srce sigurno bi bila Aja Sofija.“
Datum natječaja se bliži. Što mislite?
Što mislimo?
Što mi mislimo, gđice Sancak? Prepuštam vam riječ.
Dakle...
Tisuću petsto godina.
Mazhare, ovo mjesto postoji već 1500 godina.
Shvaćaš li ti koliko je to dugo?
Shvaćam, g. Erdeme.
Ovdje su bili Konstantin i Mehmed II. Osvajač.
Borili su se u ratovima, vladali.
A što se onda dogodilo? Što je ostalo?
Ovo.
Faysal Erdem.
Gökhan Gültekin.
Lijepo te vidjeti ovdje.
Vidim da si i ti uzbuđen zbog natječaja.
Da, rekao bih da jesam.
Šteta što uvijek ispada da smo rivali.
- Ali samouvjeren sam, kao uvijek. - Neka bolji pobijedi.
Neka bolji pobijedi.
Ugodan dan.
Bok! Dolazim iz antikvarijata.
- Bok. - Hej.
Hvala ti.
Govoriš turski?
Malo. Mama mi je Turkinja.
Stvarno? Dobro. Izvoli.
- Sjećam te se. - Stvarno?
Čekaj.
Hvala.
Ideš na putovanje?
Odlazim za dva sata.
Ali prije nego što napustim Istanbul...
htjela sam isprobati nešto drugačije.
Kao što?
- Oprostite, što se ovdje događa? - Razgovor za posao.
- Posao ovdje? - Da.
Gdje su obrasci?
- Otraga. - Hvala vam.
Nema na čemu.
„Ne želim biti obični zaposlenik Faysala Erdema.
Ja u budućnosti želim biti kao on.
Sanjam o otvaranju antikvarijata s prijateljem.“
Stvarno mislite da možete dobiti posao s ovim životopisom?
Zašto? Mislim da je baš iskren.
G. Demire...
Kao glavna koordinatorica g. Erdema, ja ovo shvaćam vrlo ozbiljno.
Stoga isto očekujem i od vas.
Hvala vam. Ne gubimo više vrijeme.
Vi nikad ne sanjate?
Već sam na mjestu o kojem sam sanjala.
Velik uspjeh za vaše godine...
Bravo.
I mislio sam da ste jedna od njih.
Oprostite, jedna od kojih?
Onih koji su rođeni sretni.
Bogata obitelj,
privatne škole, diploma sa stranog fakulteta.
Tatine mreže poznanstava.
I tako ste završili ovdje.
Jesam li u pravu?
A vaša priča?
Stvarno me zanima pozadina ovog golemog samopouzdanja?
Obitelj vas je previše razmazila?
Roditelji su mi rano umrli.
Uglavnom...
Sanjamo o otvaranju dućana.
Antikvarijata.
Ništa veliko.
Želimo početi skromno i polako rasti.
Ali to nije baš lako.
Zato trebam ovaj posao.
- Pola radnog vremena ili noću... - G. Demire.
Razumijem vas. Ali vi nemate diplomu.
Ne govorite strane jezike.
Engleski, ruski, francuski i nešto njemačkog.
- Koji vam treba? - Ne loš engleski koji govorite na Bazaru!
Koliko ja znam, ni g. Erdem nije išao u privatnu školu.
- Sve je naučio na ulici. - Slušajte...
Potražite sreću negdje drugdje.
Ugodan dan.
Trebate nastaviti sanjati.
Imate potencijal.
Možete se uspeti još i više.
Tata ako nas pokušaš shvatiti i malo podržati,
moći ćemo otvoriti dućan. Mi stvarno možemo razviti posao!
Ne vidiš li da se više ovdje ne uklapam?
Neki glas u meni tjera me da odem i nešto pokušam.
Ne želim živjeti u ovoj...
rupi.
Hakane.
Ovaj dućan koji ti nazivaš rupom nas povezuje, sine.
Ne, tata.
On nas razdvaja.
Ali ti to ne vidiš.
- Dobar dan. - Dobro došli, gospođo.
Kažu da imate najzanimljivije stvari na bazaru.
Trudimo se.
Ali isto kažu i za stotine drugih dućana.
Stvarno?
Tražim jedan vrijedan predmet za posebnog klijenta.
Osmansku začaranu košulju.
Nažalost, nemamo tu košulju.
Žao mi je što nismo od pomoći.
Zar nije u podrumu?
Ne, u krivu si. Nemamo je.
Ali raspitat ćemo se uokolo.
- Mislim da sam vidio nešto slično. - Ne.
Moj klijent spreman je platiti puno novca za nju.
- Bit će šteta ako je ne nađemo. - Ne brinite, dat ćemo sve od sebe.
U redu. Ostavit ću vam svoju posjetnicu.
- Naravno. - Ako nešto iskrsne...
- Javit ćemo vam. - Bilo bi mi drago.
Gđice Bayraktar.
- Bilo mi je drago. - I meni. Bok.
- Ugodan dan. - Ovuda...
Tata, sigurno sam vidio tu košulju u podrumu.
Spomenula je puno novca. Pogledat ću.
Ne gubi vrijeme.
Tata, ovo je dobra prilika.
Ona očito ima novca.
Dosta, Hakane. Donesi mi šalicu kave.
- Tata, idem samo provjeriti. - Rekao sam ne!
Za boga miloga!
Vrijeme je.
Ideš na odmor?
Onaj kreten Cemil!
Izbacio nas je iz kuće.
Cemil? Zašto?
Nismo platili stanarinu.
Ostavio sam novac na stolu!
Ostavio sam ga jutros na stolu!
Ovaj idiot sigurno ga je negdje izgubio.
Molim?
Zašto ne podržavate naše snove?
- Kockanje je san? -Što je bilo? Prokockao si ga?
- Sav novac? - Da sam pobijedio, to ne bi bilo kockanje.
- Da, da si pobijedio... - Dosta!
Reci da si izgubio samo novac za ovaj mjesec!
Nisi valjda sve prokockao?
Memo!
Rekli su da je to sigurna stvar.
Jebi se.
- Rekli su da je to pouzdano. - Jebi se.
Rekao sam ti.
Taj tip je idiot.
A i ti si jer mu puštaš da te uvuče u sranja.
Znači, sad sam ja kriv?
A ova dva idiota žele otvoriti dućan.
Da si nas podržao...
- Ja sam kriv? - Nije tako mislio!
Obojica ste narasli, ali niste odrasli.
Možemo se brinuti sami o sebi.
Da, baš.
Hvala što te uopće nije briga.
Baš ti hvala.
Hakane, pazi kako razgovaraš sa svojim ocem.
Ti nisi moj otac.
Mazhar, samo trebaš postići
da se Faysal povuče iz natječaja za Aju Sofiju.
Prebacit ću ti 250 000 dolara sljedeći dan.
Projekt za Aju Sofiju vrlo je važan g. Erdemu.
Znači, cjenkaš se.
Dobro.
Reci mi iznos i riješit ću to, Mazhar.
Raspravimo o tome vani.
U redu.
Posvuda sam te tražio.
Opa!
Vidim ondje dvije cure!
Počastimo ih odmah pićem!
Prokockanim novcem?
Ovo sam kupio s onim što imam.
Osmislio sam plan dok sam te tražio.
- Od sada ćemo jako naporno raditi. - Zaboga, Memo, umukni!
Raditi kao DJ-evi, trgovati, što god! Razumiješ li?
Memo, odjebi! Ozbiljno ti govorim.
Radit ćemo, je li?
Žao mi je.
Stvarno mi je žao.
Mislio sam da ćemo dobiti.
Nije lako pobjeđivati. Za to se treba potruditi.
Barem ja tako mislim.
Tata je u pravu. Mi smo gubitnici.
Ma daj, on nema pojma.
Stvari su bile drugačije u njegovo vrijeme.
Imaš pravo.
Tada oni s diplomom nisu prodavali đevreke.
Točno.
Upoznao sam danas jednu curu.
Leylu.
Glavnu koordinatoricu.
Točno tako.
Rekla je da ne sanjam dalje od Velikog bazara.
Što ona zna!
Ne. U pravu je.
Ljudi poput nas nemaju šanse izvući se odavde.
- Prokleti smo. Da, jesmo! - Jesi li poludio?
Sreća nas prati, zar ne vidiš?
Umukni!
Sreća nas prati?
- Pogledaj na to ovako... - Da?
Prije nego što te Neşet izvukao iz sirotišta...
Da?
Jesi li mogao i sanjati da ćeš imati ovako super prijatelja?
Vidiš li? Da.
Vidiš.
Idiote.
SUZAN BAYRAKTAR
- Memo, idemo! - Gdje?
Krenuti od početka.
Idemo!
-Što je bilo? - Idemo!
Gdje to idemo?
Hajde. Zatvori vrata.
Neşet bi nas ubio da zna da smo ovdje.
Tu si!
Suzan.
Ne moram ti ni govoriti koliko je ovo važno.
Godinama čekamo na ovaj trenutak.
Valjda je to ovaj put ono što tražimo.
Imam dobar osjećaj.
Tip je zvučao vrlo samouvjereno i vrlo očajno.
Nazvat ću te čim potvrdim da je to košulja koju tražiš.
PROLAZ ÇİÇEK
Prošao sam ovuda tisuću puta,
ali po prvi put sjedim ovdje.
Mogu li naručiti Alinazik kebab?
Da vidim košulju.
Mislim da je to ona.
Koliko nudite?
Trebamo veliku motivaciju da bismo uvjerili mog oca.
Recimo, iznos od sedam znamenki?
Sedam znamenki...
Oprostite, ali pitam se zašto je ova košulja tako vrijedna?
Kog vraga vi radite ovdje?
Tata, što ćeš ti tu?
Znao sam da nešto smjerate.
- Molim vas... - Odlazimo.
Sjednite. Razgovarajmo.
Košulja nije na prodaju, gospođo.
Hakane! Dolje!
- Jesi li dobro? - Jesam.
Tata?
Ti si ozlijeđen!
Dođi!
Drži se. Idemo!
Mičite se!
Drži se, tata!
Uskoro smo ondje!
Ne u bolnicu!
Odvedi ime k Fatih!
Postoji ljekarna po imenu Atak.
Kakva ljekarna?!
Trebamo liječnika!
Uvijek sam mislio kako imam dovoljno vremena da ti kažem istinu,
ali više nema vremena.
Učini kako kažem.
Tata, kakvu istinu?
U šoku si.
- Ne znaš što govoriš. - Vozi.
- Drži se, spasit ću te! - Vozi me u ljekarnu.
G. Erdem.
Ovo je naše predvorje.
Da.
- Ovo je tip koji radi na Velikom bazaru. - Poznaješ ga?
Prijavio se za posao u komunikacijama.
Ali?
Kvalificiran je samo za konobara.
Želiš reći, nema diplomu?
Nema diplomu, poznanstva, ništa po čemu se ističe.
Ti kao da govoriš o meni.
Ne. Mislim, g. Erdem...
To nije isto. Vi ste Faysal Erdem.
Hvala što si me podsjetila.
I ti ćeš to zaboravljati u mojim godinama.
Ali on je neki obični tip koji radi na Velikom bazaru.
Ali on je junak.
Dat ću mu posao.
G. Erdem, vi to ozbiljno?
Ja sam uvijek ozbiljan.
Pitajmo i Mazhara. Gdje je on?
Naravno da ne znam.
Pustili ste ih da pobjegnu i izgubili košulju?
To što je Suzan živa nije dobra vijest.
Dobra vijest bi bila to da imam košulju.
Razumiješ li?
Dobro.
Koja bolnica?
Naručila si paracetamol?
Naručit ću, ali...
- Pomozite mi! - Neşet!
- Brzo! Tata! - Neşet! Što se dogodilo?
- Upucan je! - Je li vas tko slijedio?
Ne znam. Gdje ga vodite?
- Idem s vama. - Ne, Hakane. Ostani ovdje.
Dat ću sve od sebe.
Ne idi nikuda.
Poslušaj me! Ostani ovdje!
Zeynep, zatvori ljekarnu.
U redu. Jesi li dobro?
- Ti nisi ranjen, zar ne? - Tko si ti?
- Zašto nas je doveo ovdje? - Smiri se.
Siguran si da vas nisu slijedili?
- Ne znam. Gdje su oni? - Stani!
Miči se!
Tata!
Tko ste vi?
Tko ste vas dvoje?
- Smiri se. - Gdje je moj tata?
Gdje ste ga odveli?
Smiri se. Daj mi svoj mobitel.
Dalje od mene!
- Zvat ću policiju! - Smiri se.
Pusti me!
Dalje od mene!
Polako.
Gospodine!
Rekao sam i drugima, ne poznajem ih!
Kunem se!
Sjedio si s njima za stolom, ali ne poznaješ ih?
Došli su i sjeli za moj stol.
Ni ne znam o kome govorite.
Pucnjava je počela dok sam odlazio.
Onda sam pobjegao.
Razumijete li?
Kunem se!
Dobro.
- Stanite! - Riješite ovog seronju!
Dosta!
Osjećaš li se bolje?
Što si mi učinila?
Budeš li miran, odvest ću te tvom ocu.
Gdje je moj tata?
Samo želim vidjeti tatu!
Dođi.
Hajde.
Dođi ovamo.
Kakvo je ovo mjesto?
Gdje je moj tata?
Tata!
- Kako je? - Izvadio sam metak.
Ali izgubio je previše krvi.
Što čekate? Idemo u bolnicu! Zovite hitnu pomoć!
Žao mi je, ne možemo to učiniti.
Kako to mislite? O čemu vi to?
Otac mi umire!
Hakane.
Tata?
Zašto ne idemo u bolnicu? Tko su ovi ljudi? Zašto smo ovdje?
Sada je kasno.
Ali u dobrim si rukama.
Znam da imaš puno pitanja.
Oni će ti sve reći.
Nikad ne sumnjaj u svoju moć.
Tvoja moć je tvoja sudbina.
Tata!
Ne! Molim te! Ostani tu!
Ne ostavljaj me!
Ostani sa mnom! Tata! Molim te!
Tata! Ne!
Doktore, učinite nešto!
Tata! Ne!
Tata!
Ne! Tata!
U našem poslu postoji jedna izreka:
„Dobar lažov može te uvjeriti i u to da ti majka nije prava majka.“
Ali kad te pogledam, vidim da ti nisi dobar lažov.
Prestani mi lagati.
Lijepo te pitam.
Tko su oni ljudi?
Dobro, gospodine.
- Tako treba. - Reći ću vam.
Bio sam s tvojom mamom, s tvojom sestrom,
i s tvojom ostalom rodbinom. I znaš li što?
Bilo je sjajno. Odlično!
Baš nekako... Kako da vam kažem...
Hej! Ostavite me!
Popij ovo. Smirit će te.
Tko ste vi?
Dobit ćeš sve odgovore.
Ali prvo nešto puno važnije.
Košulja. Gdje je?
Kakva košulja?!
Pa otac mi je upravo umro.
- Gdje je košulja? - On ništa ne zna.
Slušaj, sve ćemo ti reći.
Gdje je košulja? Moraš nam reći.
Je li kod tebe?
Košulja je na sigurnom.
Ličiš na svog oca.
On mi nije bio biološki otac.
Što?
Neşet mi nije bio biološki otac.
Znam.
Čekali smo ovo godinama.
Tko ste vi? Što želite?
Pa, krenimo od početka.
Ja sam Kemal. Ovo je moja kći, Zeynep.
Mi smo Odani.
Odani?
Čemu ste odani?
Tebi.
Mislim, Zaštitniku.
Što je u torbi?
Uzmite košulju.
Radite što želite.
Što ću sada?
-Što ću sada? - Idemo!
Nevjerojatno!
Pustite nas da odemo.
Rekao sam da nas pustite!
Ne možeš pobjeći. Ovo je tvoja sudbina.
A naša je sudbina štititi te.
Baš kao Neşet.
I Neşet je bio jedan od Odanih.
Vi niste normalni.
Odani, Zaštitnik...
- VI ste ludi! - Hakane, slušaj.
Ti imaš dužnost. Ti si Zaštitnik.
Zaštitnik je dužan zaustaviti Besmrtnike. Razumiješ li?
Molim?! Besmrtnike?!
Zeynep, ispričat ćemo mu sve po redu.
Ali mora sve saznati što prije, zar ne?
Poludjet ću! Što se ovdje događa?
Obuci košulju da vidimo što će se dogoditi.
Što bi se trebalo dogoditi?
Postat ću nevidljiv?
Otac ti je ubijen zbog te košulje. To ti ništa ne znači? Obuci je.
Dajte mi je.
Obukao sam je.
Što se dogodilo?
Nevidljiv sam?
Ne. Nepobjediv si.
Sad pitaj što god želiš.
Prijevod titlova: Tamara Schindler