‫‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫‏באגדות, אנשים טובים תמיד מנצחים.
‫‏יש צדק במוקדם או במאוחר,
‫‏והזמן מרפא את כל הפצעים.
‫‏אך זו לא אגדה.
‫‏- 7:30 -
‫‏- לחשוב כמו סופי ‫‏מאת ניסן גוקטורק -
‫‏- סולטני ההצלחה ‫‏פייסל ארדם -
‫‏ממו!
‫‏ממו! קדימה, קום!
‫‏הופה!
‫‏קדימה, קום. אנחנו נאחר, זוז!
‫‏קום!
‫‏תמסור.
‫‏זהו זה.
‫‏האקן, בוקר טוב, בן. ‫‏-דודה קאמורן, מה שלומך?
‫‏שלומי טוב, מותק. ‫‏-בוקר טוב.
‫‏בוקר טוב. ‫‏-להתראות.
‫‏שלום.
‫‏קדימה. ‫‏-אני בא.
‫‏תסתכל. רואה את צד שמאל?
‫‏נשים את כלי הפורצלן שם.
‫‏כן. אפשר לשים מדפים מהרצפה עד התקרה.
‫‏בדיוק, ואז נשים את השטיחים מימין.
‫‏ואז יבוא הכסף!
‫‏כ-כ-כסף!
‫‏יבואו לקוחות יוקרתיים, אני אומר לך.
‫‏עוד תראה.
‫‏וואו.
‫‏דרך אגב, אנחנו מתחת לצל של האליל שלך,
‫‏פייסל ארדם.
‫‏בגלל זה אני אוהב את הנוף הזה.
‫‏מה יש לאיש הזה שאין לנו?
‫‏אני לא מבין, אחי.
‫‏חוץ מהחברות שלו ומיליארדי דולרים?
‫‏כן, חוץ מאלה.
‫‏- איסטנבול -
‫‏- הבזאר הגדול -
‫‏חסן, מה קורה?
‫‏מר שפם, מה נשמע? יום טוב.
‫‏שיהיה לך יום טוב.
‫‏האקן, מה קורה? ‫‏-דוד בילאל. יום טוב.
‫‏יום טוב. ד"ש.
‫‏כן? ‫‏-אני אקח שניים. אשלם אחר-כך.
‫‏אה!
‫‏אה, וואו!
‫‏יש כאן דג גדול. רואה? ‫‏-טורקאן.
‫‏עכשיו הייתי אצל מגדת עתידות.
‫‏היא אמרה שיש חלון של חנות גדולה בעתידי.
‫‏האקן, בוא הנה.
‫‏כן.
‫‏האקן,
‫‏הגורל שלך משתנה.
‫‏אבל זה לא משהו כמו חלון של חנות.
‫‏נועדת למשהו שונה, משהו גדול.
‫‏די, טורקאן. תפסיקי, בשם אללה.
‫‏מר קורקמאז. בוקר טוב, אדוני.
‫‏האקן, איפה היית, בן?
‫‏אבא, ממו ואני מצאנו חנות במקום מעולה,
‫‏אבל השכירות קצת גבוהה מדי.
‫‏אה! תאמר לממו לקחת הלוואה מהבנק.
‫‏אבא, אני רציני.
‫‏ברור שחסר לנו קצת כסף.
‫‏אם נשיג את הכסף, ‫‏הוא יאפשר לנו לפעול כמה חודשים.
‫‏נשתפר לאט-לאט.
‫‏האקן, כמה פעמים דיברנו על זה, בן?
‫‏הרבה פעמים.
‫‏מה אמרתי לך בכל פעם?
‫‏אמרת לא. ‫‏-אמרתי לא.
‫‏אבא, אנחנו באמת רוצים לעשות את זה.
‫‏ממו מצא עבודה, אז הוא יכול לחסוך כסף.
‫‏הוא עובד במועדון לילה. ‫‏-אה.
‫‏בדיוק. ‫‏-ממו?
‫‏כן. ‫‏-התחיל לעבוד במועדון לילה.
‫‏שוב? הקמת עסק של טלפונים ופשטת את הרגל.
‫‏הקמת עסק של תיירות בסירות, והוא שקע.
‫‏כמה זמן החזקת מעמד הכי הרבה? שבועיים?
‫‏תקשיב, אבא.
‫‏זאת חנות חדשה לגמרי ובמקום מעולה.
‫‏היא פשוט מושלמת, מצוינת בשבילנו.
‫‏האקן. ‫‏-אבא, רק תסתכל על החנות.
‫‏האקן בני,
‫‏העובדה שמשהו חדש לא הופכת אותו לטוב.
‫‏שמע, הבזאר הזה בן 600 שנה.
‫‏יופי. אז מה איתנו, אבא?
‫‏כלומר, תסתכל עלינו. אנחנו תקועים פה.
‫‏אנחנו צריכים לפרוץ. אנחנו צריכים לגדול.
‫‏בסדר. תפרוץ קדימה ‫‏ותמסור את ההזמנה הזאת.
‫‏איזו הזמנה?
‫‏שטיח.
‫‏תיירת הזמינה אותו אתמול. שכחת?
‫‏אני זוכר את הבחורה.
‫‏גברבר...
‫‏בבקשה.
‫‏מכונית דפוקה.
‫‏היי!
‫‏בוא הנה.
‫‏מה זה?
‫‏מצאתי אותו על הרצפה. ‫‏אני לוקח אותו למשטרה.
‫‏תסתכל עליי.
‫‏אם אני אראה אותך גונב שוב, ‫‏אני אקח אותך למשטרה.
‫‏אתה שומע אותי?
‫‏לא תגנוב שוב, נכון?
‫‏צריך לעבוד כדי להרוויח כסף.
‫‏יופי.
‫‏אני מתערב בעסקים שלך?
‫‏אתה לא מתבייש להשתמש בילדים קטנים?
‫‏אל תתקרב לילדים שלי שוב.
‫‏בסדר?
‫‏יופי.
‫‏אתה בחור חכם.
‫‏שמן מזדיין.
‫‏מר ארדם חושב ש"איה סופיה" ‫‏היא אתר המורשת היקר ביותר של איסטנבול.
‫‏זה כבוד להיבחר לבצע את השיפוץ שלו.
‫‏מר ארדם לא הפך לאיש העשיר בטורקיה ‫‏רק מזה שהוא נדבן.
‫‏לפי המקורות שלי, ‫‏יש לו עניין אחר בפרויקט הזה.
‫‏אז המקורות שלך מטעים אותך, סלין היקרה.
‫‏מר ארדם רואה את עצמו ‫‏כמושיע העניו של העיר הזאת
‫‏שנתנה לו הכל.
‫‏בוקר טוב!
‫‏בוקר טוב. איך הייתה הטיסה, מר ארדם?
‫‏היה פקק.
‫‏נושאים לשיחה בראיונות של התקשורת ‫‏על מכרז "איה סופיה".
‫‏התקשורת רוצה להציג את זה כמרוץ.
‫‏יופי.
‫‏מה אתה אומר? חושב שננצח במרוץ הזה?
‫‏ננצח.
‫‏"איה סופיה".
‫‏היא נבנתה כדי להראות שפלאים ‫‏ומעשי נסים יכולים להיות אמיתיים,
‫‏וכדי שאנחנו, בני תמותה, נחווה רגע נצחי.
‫‏זה לא עניין עסקי אלא כבוד ‫‏לסייע בתהליך שיקומה.
‫‏נפוליאון אמר פעם,
‫‏"אילו העולם היה ארץ אחת, ‫‏בירתה הייתה איסטנבול."
‫‏בפרפרזה עליו אני אומר,
‫‏אם העולם היה בן אדם, ‫‏לבו בוודאי היה "איה סופיה".
‫‏תאריך המכרז מתקרב. מה אתה חושב?
‫‏מה אנחנו חושבים?
‫‏מה אנחנו חושבים, מיס סנג'ק? ‫‏את תמשיכי מכאן.
‫‏כן, אז...
‫‏1,500 שנה.
‫‏מאזהר, המקום הזה עומד פה 1,500 שנה.
‫‏אתה מבין כמה זמן זה?
‫‏כן, מר ארדם.
‫‏גם קונסטנטינוס וגם מהמט הכובש היו פה.
‫‏שניהם נלחמו במלחמות ושניהם שלטו.
‫‏אבל מה קרה אז? מה נשאר?
‫‏זה.
‫‏פייסל ארדם.
‫‏גוקהן גולטקין.
‫‏טוב לראות אותך כאן.
‫‏אני רואה שגם אתה מתלהב מהמכרז.
‫‏כן, אפשר לומר.
‫‏עצוב שאנחנו מצטיירים כיריבים כל הזמן.
‫‏ואני בטוח בעצמי כתמיד. ‫‏-מה אפשר לומר? שהטוב מבינינו ינצח.
‫‏שהטוב מבינינו ינצח.
‫‏יום טוב.
‫‏היי. אני בא מחנות העתיקות.
‫‏היי.
‫‏תודה.
‫‏את מדברת טורקית?
‫‏קצת. אימא שלי טורקייה.
‫‏באמת? יופי. בבקשה.
‫‏אני זוכרת אותך. ‫‏-באמת?
‫‏רק רגע.
‫‏תודה.
‫‏את יוצאת לטיול?
‫‏אני צריכה לצאת בעוד שעתיים.
‫‏לפני שאעזוב את איסטנבול,
‫‏חשבתי שאולי אעשה משהו שונה.
‫‏מה, למשל?
‫‏סליחה. מה קורה כאן?
‫‏ראיון עבודה.
‫‏לעבוד כאן? ‫‏-כן.
‫‏איפה אפשר להשיג טופס?
‫‏שם מאחורה. ‫‏-תודה.
‫‏אין בעיה.
‫‏"אני לא רוצה להיות עובד רגיל ‫‏של פייסל ארדם.
‫‏אני רוצה להיות פייסל ארדם בעתיד.
‫‏אני חולם לפתוח חנות עתיקות עם חבר."
‫‏באמת חשבת שתקבל את המשרה ‫‏כשכתבת את קורות החיים האלה?
‫‏כן. אני חושב שכתבתי בכנות.
‫‏מר דמיר, תקשיב.
‫‏כמתאמת הראשית של מר ארדם, ‫‏אני מתייחסת לזה ברצינות רבה.
‫‏לכן אני מצפה שתתייחס לזה ברצינות.
‫‏תודה. בוא לא נבזבז עוד זמן.
‫‏יש לך חלומות?
‫‏אני כבר חיה את החלום שלי.
‫‏הצלחה כזאת בגיל הזה...
‫‏עבודה מעולה.
‫‏ניחשתי שאת אחת מהם.
‫‏סליחה. אחת ממי?
‫‏מאלה שנולדו עם מזל.
‫‏משפחה עשירה,
‫‏השכלה בבתי ספר פרטיים, ‫‏תואר שני בחו"ל,
‫‏קשרים ומכרים של אבא.
‫‏ואז מצאת את עצמך כאן, מה?
‫‏אני צודק?
‫‏מה הסיפור שלך?
‫‏מעניין מה הסיפור ‫‏שמסתתר מאחורי ביטחון עצמי כזה.
‫‏המשפחה שלך פינקה אותך מדי כשהיית קטן?
‫‏ההורים שלי מתו כשהייתי ילד.
‫‏בכל אופן,
‫‏אנחנו חולמים לפתוח חנות,
‫‏חנות עתיקות.
‫‏לא משהו גדול.
‫‏אנחנו מתכננים להתחיל בקטן ‫‏ולגדול בהדרגה.
‫‏אבל, את יודעת, זה לא קל.
‫‏לכן אני צריך את העבודה הזאת.
‫‏אני יכול לעבוד במשרה חלקית ‫‏או במשמרות לילה...
‫‏מר דמיר,
‫‏אני מבינה, טוב? אבל אין לך תואר אקדמי.
‫‏אתה לא מדבר שפות זרות...
‫‏אנגלית, רוסית, צרפתית וקצת גרמנית.
‫‏מה את צריכה? ‫‏-לא אנגלית רצוצה
‫‏שמדברים בבזאר הגדול.
‫‏עד כמה שאני יודע, ‫‏גם מר ארדם לא למד בבי"ס פרטי.
‫‏הוא למד הכל ברחובות. ‫‏-הבט,
‫‏אני חושבת שאתה צריך ‫‏לחפש את מזלך במקום אחר.
‫‏שיהיה לך יום טוב.
‫‏אני חושב שאת צריכה להמשיך לחלום.
‫‏יש לך פוטנציאל.
‫‏את יכולה לעלות עוד יותר גבוה.
‫‏אבא, אם תנסה להבין אותנו ולתמוך בנו,
‫‏נוכל לפתוח את החנות.
‫‏אנחנו באמת יכולים להרחיב את העסק.
‫‏אתה לא רואה? כבר אין לי מקום פה.
‫‏קול בתוכי אומר לי לצאת ולעשות משהו.
‫‏אני לא רוצה לחיות...
‫‏בחור הזה.
‫‏האקן,
‫‏החנות שאתה מכנה חור מחברת אותנו, בן.
‫‏לא, אבא.
‫‏היא מה שמפריד בינינו,
‫‏אבל אתה לא מבין את זה.
‫‏שלום. ‫‏-ברוכה הבאה, גבירתי.
‫‏אמרו לי שאפשר למצוא אצלך ‫‏את הפריטים הכי מיוחדים בבזאר.
‫‏אנחנו משתדלים להיות הכי טובים.
‫‏אבל שמעתי את זה על מאות חנויות.
‫‏כן?
‫‏אני מחפשת פריט מסוים ויקר ‫‏עבור לקוח מיוחד.
‫‏חולצת קמע מהתקופה העות'מאנית.
‫‏לרוע המזל, אין לנו חולצה כזאת.
‫‏אני מצטער שלא יכולנו לעזור לך.
‫‏אבא, אין לנו דבר כזה במרתף?
‫‏לא, אתה טועה. אין לנו.
‫‏בכל זאת, אני אשאל אנשים.
‫‏אני חושב שראיתי משהו כזה... ‫‏-לא.
‫‏האמת היא שהלקוח שלי ‫‏מוכן לשלם בעדה סכום עצום.
‫‏יהיה חבל אם לא תמצא אותה.
‫‏אל תדאגי. נעשה כל מה שנוכל.
‫‏בסדר. אתן לך כרטיס שלי בכל מקרה.
‫‏בטח. ‫‏-אם תגלה משהו...
‫‏נודיע לך. ‫‏-אני אשמח.
‫‏מיס באירקטאר.
‫‏נעים מאוד. ‫‏-נעים גם לי. להתראות.
‫‏יום טוב. ‫‏-מכאן, בבקשה.
‫‏מכאן.
‫‏אבא, אני בטוח ‫‏שראיתי את החולצה הזאת במרתף.
‫‏היא דיברה על הרבה כסף. אני אלך לבדוק.
‫‏אל תבזבז את הזמן שלך.
‫‏אבא, שמע, אולי זאת הזדמנות.
‫‏אתה לא מבין? ברור שיש לה כסף.
‫‏האקן, די. תביא לי כוס קפה.
‫‏אבא, אני רק אבדוק, נו. ‫‏-אמרתי לא!
‫‏בשם אללה!
‫‏הגיע הזמן.
‫‏אתה יוצא לחופשה?
‫‏אה?
‫‏ג'מיל, הבן זונה הזה.
‫‏הוא סילק אותנו מהבית.
‫‏ג'מיל? למה?
‫‏כי לא שילמנו שכר דירה.
‫‏השארתי את הכסף לשכירות על השולחן.
‫‏הכסף. השארתי אותו על השולחן הבוקר!
‫‏הגולם הזה הפסיד אותו, זה בטוח.
‫‏מה?
‫‏אתה צריך לתמוך בחלומות שלנו, דוד נשט.
‫‏חלומות? הימורים זה חלום? ‫‏-מה קרה? הפסדת אותו?
‫‏כל הכסף נעלם? ‫‏-אבל אם היינו זוכים,
‫‏זה לא היה נחשב הימור. ‫‏-הפסדת הכל?
‫‏כן, אם היית זוכר... ‫‏-שקט!
‫‏תאמר לי שהפסדת רק את דמי השכירות ‫‏לחודש הזה, בשם אללה.
‫‏אל תאמר לי שהימרת על כל הכסף.
‫‏ממו!
‫‏בנאדם, הם אמרו שהזכייה מובטחת.
‫‏לך לעזאזל.
‫‏הם אמרו שאפשר לסמוך על זה. ‫‏-לך לעזאזל.
‫‏אמרתי לך.
‫‏האיש הזה אידיוט.
‫‏גם אתה אידיוט, ‫‏כי אתה נותן לו להכניס אותך לצרות.
‫‏אז זאת אשמתי, מה? כן?
‫‏ושני הגלמים האלה מתכננים לפתוח חנות.
‫‏אם רק היית עוזר לנו...
‫‏זאת אשמתי עכשיו? ‫‏-הוא לא התכוון לזה.
‫‏שניכם גדלתם, אבל לא התבגרתם.
‫‏אנחנו יכולים לדאוג לעצמנו.
‫‏כן, בטח...
‫‏תודה. תודה רבה שלא טרחת אפילו.
‫‏תודה רבה.
‫‏האקן, תשמור על הפה כשאתה מדבר לאביך.
‫‏אתה לא אבא שלי.
‫‏מאזהר, הדבר היחיד שאתה צריך לעשות
‫‏הוא לדאוג שפייסל ייסוג ‫‏מהמכרז על "איה סופיה".
‫‏אני אעביר לחשבון שלך ‫‏250 אלף דולר למחרת היום.
‫‏פרויקט "איה סופיה" חשוב מאוד למר ארדם.
‫‏אז אתה מתמקח.
‫‏בסדר.
‫‏תאמר לי את הסכום, ואני אטפל בזה, מאזהר.
‫‏בוא נדבר על זה בחוץ.
‫‏אין בעיה.
‫‏חיפשתי אותך בכל מקום.
‫‏וואו.
‫‏אני רואה שם שתי בחורות.
‫‏אני חושב שצריך לקנות להן שתייה מיד.
‫‏מהכסף שהפסדת?
‫‏קניתי את זה במה שיש לי.
‫‏עשיתי תוכניות בזמן שחיפשתי אותך.
‫‏נעבוד בכל הכוח מעכשיו. ‫‏-מומו, תסתום, בשם אללה.
‫‏נתקלט, נקנה ונמכור, כל מה שנמצא. ‫‏אתה מבין? כל מה שנמצא.
‫‏ממו, עוף מכאן. אני רציני.
‫‏נעבוד, מה?
‫‏אני מצטער.
‫‏אני באמת מצטער.
‫‏חשבתי שננצח.
‫‏לא כל כך קל לנצח. ‫‏צריך לעבוד קשה כדי לנצח.
‫‏זה מה שחשבתי לפחות.
‫‏אבא צודק. שנינו לוזרים, אחי.
‫‏הוא לא יודע שום דבר, בחייך.
‫‏המצב היה שונה בתקופה שלו.
‫‏אתה צודק.
‫‏בוגרי אוניברסיטה מכרו בייגלים בתקופתו?
‫‏בדיוק.
‫‏פגשתי בחורה היום.
‫‏ליילה.
‫‏המתאמת הראשית.
‫‏בדיוק.
‫‏היא אמרה שאני לא יכול לחלום ‫‏על משהו מעבר לבזאר הגדול.
‫‏זין על מה שהיא אומרת.
‫‏לא, היא דווקא צודקת.
‫‏לאנשים כמונו אין סיכוי לצאת מכאן.
‫‏אנחנו מקוללים, כן. ‫‏-השתגעת, בנאדם?
‫‏יש מזל בכל מקום, אתה לא רואה?
‫‏סתום את הפה.
‫‏יש מזל בכל מקום?
‫‏בסדר, תחשוב על זה. ‫‏-כן?
‫‏אז, לפני שנשט לקח אותך מבית היתומים...
‫‏נו?
‫‏יכולת לדמיין שיהיה לך חבר מדליק כמוני?
‫‏אתה רואה?
‫‏אידיוט.
‫‏- סוזן באירקטאר -
‫‏ממו, אנחנו הולכים. ‫‏-לאן?
‫‏להתחיל מחדש.
‫‏בוא.
‫‏מה קורה, גבר? ‫‏-זוז!
‫‏לאן אנחנו הולכים?
‫‏קדימה. סגור את הדלת?
‫‏נשט יהרוג אותנו אם הוא יגלה שהיינו כאן.
‫‏הנה היא.
‫‏סוזן.
‫‏אני לא צריך לומר לך כמה זה חשוב.
‫‏אנחנו מחכים לרגע הזה שנים.
‫‏אני מקווה שהפעם זה מה שאנחנו מחפשים.
‫‏יש לי הרגשה טובה לגבי זה.
‫‏האיש נשמע בטוח מאוד ונואש מאוד.
‫‏אני אתקשר ברגע שאוודא ‫‏שזאת החולצה שאתה מחפש.
‫‏- מעבר צ'יצ'ק -
‫‏עברתי ליד המקום הזה אלף פעם,
‫‏אבל זאת פעם ראשונה שאנחנו יושבים כאן.
‫‏אפשר להזמין "עלי נאזיק"?
‫‏אפשר לראות את החולצה?
‫‏אני חושב שזאת החולצה.
‫‏אני צריך לדעת מה הסכום שאת מציעה.
‫‏נצטרך תמריץ גדול כדי לשכנע את אבא שלי.
‫‏סכום בן שבע ספרות יספיק?
‫‏שבע ספרות...
‫‏סליחה, אבל אני רוצה לדעת ‫‏למה החולצה הזאת יקרה כל כך.
‫‏מה אתם עושים פה, לעזאזל?
‫‏אבא, מה אתה עושה פה?
‫‏ידעתי שאתם זוממים משהו.
‫‏בבקשה... ‫‏-אנחנו הולכים. קדימה.
‫‏שב. בוא נדבר.
‫‏החולצה הזאת לא למכירה, גברת.
‫‏האקן! תכופף!
‫‏אתה בסדר? אה? ‫‏-אני בסדר.
‫‏אה?
‫‏אבא?
‫‏לא, אתה פצוע.
‫‏בוא.
‫‏תחזיק מעמד. בוא נלך.
‫‏זוזו!
‫‏תחזיק מעמד, אבא.
‫‏כמעט הגענו.
‫‏לא, לא לבית חולים.
‫‏קח אותי לפאטי.
‫‏יש שם בית מרקחת שנקרא "אטאק".
‫‏על איזה בית מרקחת אתה מדבר?
‫‏אנחנו צריכים רופא!
‫‏תמיד אמרתי לעצמי ‫‏שעוד יש זמן לספר לך את האמת,
‫‏אבל כבר לא נשאר זמן.
‫‏תעשה מה שאני אומר.
‫‏איזו אמת, אבא?
‫‏אבא, אתה בהלם.
‫‏אתה לא יודע מה אתה אומר. ‫‏-סע.
‫‏תחזיק מעמד, אבא. אני אציל אותך. ‫‏-קח אותי לבית המרקחת.
‫‏- קאווידן אחזקות -
‫‏מר ארדם.
‫‏זה הלובי שלנו.
‫‏כן.
‫‏זה הבחור שעובד בבזאר הגדול.
‫‏את מכירה אותו?
‫‏הוא הגיש בקשה לעבוד במחלקת התקשורת.
‫‏אבל?
‫‏אבל יש לו כישורים לעבוד רק כמלצר.
‫‏אין לו תואר? זאת הכוונה שלך?
‫‏אין לו תואר, אין לו קשרים, ‫‏אין לו שום דבר מיוחד.
‫‏זה כאילו את מדברת עליי.
‫‏לא, אני מתכוונת, מר ארדם...
‫‏זה שונה. אתה פייסל ארדם.
‫‏תודה שאת מזכירה לי.
‫‏את תשכחי מכל הדברים האלה כשתגיעי לגילי.
‫‏מר ארדם, הוא בחור רגיל ‫‏שעובד בבזאר הגדול.
‫‏אבל הוא גיבור.
‫‏אני אציע לו עבודה.
‫‏מר ארדם, אתה רציני?
‫‏את יודעת שאני תמיד רציני.
‫‏בואי נשאל גם את מאזהר. איפה הוא?
‫‏אני לא יודעת, כמובן.
‫‏נתת לאנשים לברוח וגם איבדת את החולצה?
‫‏תראי, סוזן, ‫‏העובדה שנשארת בחיים היא לא חדשות טובות.
‫‏כשהחולצה תהיה אצלי אלה יהיו חדשות טובות.
‫‏הבנת?
‫‏יופי.
‫‏איזה בית חולים?
‫‏הזמנת פרצטמול?
‫‏אני אזמין, אבל...
‫‏הצילו! תעזרו לי! ‫‏-נשט!
‫‏מהר! אבא! ‫‏-נשט! מה קרה?
‫‏ירו בו. ‫‏-עקבו אחריך?
‫‏אני לא יודע. לאן אתה לוקח אותו?
‫‏גם אני בא. ‫‏-לא, האקן. תישאר כאן.
‫‏אעשה כל מה שאני יכול.
‫‏אל תלך לשום מקום.
‫‏תקשיב לי, טוב? תישאר כאן.
‫‏זיינפ, תסגרי את בית המרקחת.
‫‏בסדר. אתה בסדר?
‫‏לא נפצעת, נכון? ‫‏-מי את?
‫‏למה אבא שלי הביא אותנו לכאן? ‫‏-תירגע. חכה.
‫‏תירגע. אתה בטוח שלא עקבו אחריך?
‫‏לא יודע. לאן הם הלכו? ‫‏-עצור.
‫‏זוזי.
‫‏אבא!
‫‏מי את?
‫‏אה?
‫‏מי אתם?
‫‏תירגע. ‫‏-איפה אבא שלי?
‫‏לאן לקחתם אותו?
‫‏תירגע. תן לי את הטלפון שלך.
‫‏אל תתקרבי!
‫‏אני מתקשר למשטרה. אל תתקרבי. ‫‏-תירגע.
‫‏עזבי אותי.
‫‏אל תתקרבי.
‫‏תירגע.
‫‏אדוני.
‫‏אמרתי גם לאנשים האחרים.
‫‏אמרתי שאני לא מכיר אותם.
‫‏אני נשבע.
‫‏ישבת איתם באותו השולחן, ‫‏אבל אתה לא מכיר אותם?
‫‏אני ישבתי בשולחן שלי. הם באו אליי.
‫‏אני לא מבין על מי אתם מדברים בכלל.
‫‏היריות התחילו כשקמתי לעזוב את השולחן.
‫‏וברחתי.
‫‏אתם לא מבינים?
‫‏נשבע שאני לא מכיר.
‫‏בסדר.
‫‏תפסיק! אדוני, תפסיק! ‫‏-שילך לעזאזל החרא הזה.
‫‏תפסיק! די!
‫‏אתה מרגיש טוב יותר?
‫‏מה עשית לי?
‫‏אני אקח אותך לאבא שלך אם תישאר רגוע.
‫‏איפה אבא שלי?
‫‏אני רק רוצה לראות את אבא שלי.
‫‏בוא.
‫‏קדימה.
‫‏בוא מכאן.
‫‏מה המקום הזה?
‫‏איפה אבא שלי?
‫‏אבא!
‫‏מה שלומו? ‫‏-הוצאתי את הקליעים.
‫‏לצערי, הוא איבד הרבה דם.
‫‏אז למה אנחנו מחכים? בוא נלך לבי"ח.
‫‏תזעיק אמבולנס. תעשה משהו!
‫‏מצטער, בן. אי אפשר.
‫‏מה זאת אומרת אי אפשר? על מה אתה מדבר?
‫‏אבא שלי גוסס!
‫‏האקן.
‫‏אבא,
‫‏למה אנחנו לא הולכים לבית חולים?
‫‏אבא, מי האנשים האלה? למה להישאר פה?
‫‏כבר מאוחר מדי.
‫‏אבל אתה בידיים טובות.
‫‏אני יודע שיש לך הרבה שאלות.
‫‏הם יספרו לך הכל.
‫‏לעולם אל תפקפק בכוחך.
‫‏הכוח שלך הוא הייעוד שלך.
‫‏אבא.
‫‏לא!
‫‏בבקשה, אל תלך, אבא.
‫‏אל תעזוב אותי, אבא.
‫‏בבקשה, תישאר איתי.
‫‏אבא, בבקשה!
‫‏אבא! לא! אבא!
‫‏דוקטור, תעשה משהו!
‫‏אבא! לא!
‫‏אבא!
‫‏לא. אבא!!
‫‏בעסק שלנו יש ביטוי שאומר,
‫‏"שקרן טוב ישכנע אותך ‫‏שאימא שלך היא לא האימא האמיתית שלך."
‫‏ואני מסתכל עליך, ואתה לא שקרן טוב.
‫‏תפסיק לזבל לי במוח.
‫‏אני שואל אותך יפה.
‫‏מי האנשים האלה?
‫‏בסדר, אדוני.
‫‏יופי. הנה זה בא. ‫‏-אני אדבר.
‫‏הייתי עם אימא שלך ועם אחותך,
‫‏עם האחיינית שלך, ואתה יודע מה?
‫‏זה היה נהדר, אתה יודע? היה נפלא.
‫‏כזה... איך אני יכול להסביר?
‫‏היי! עזוב אותי!
‫‏תשתה. זה יעזור לך להירגע.
‫‏מי אתה?
‫‏שמע, תקבל את כל התשובות.
‫‏אבל לפני כן ‫‏אנחנו צריכים לדעת משהו חשוב.
‫‏החולצה. איפה היא?
‫‏על איזו חולצה אתה מדבר?
‫‏אבא שלי מת עכשיו!
‫‏איפה החולצה? ‫‏-הוא לא יודע שום דבר.
‫‏שמע, נספר לך הכל.
‫‏איפה החולצה? אתה חייב לומר לנו.
‫‏היא אצלך?
‫‏החולצה במקום בטוח.
‫‏אתה דומה מאוד לאבא שלך.
‫‏הוא לא היה האבא הביולוגי שלי.
‫‏מה?
‫‏נשט לא היה האבא הביולוגי שלי.
‫‏אני יודע.
‫‏חיכינו לזה שנים.
‫‏מי אתה? מה אתה רוצה?
‫‏בוא נתחיל מההתחלה.
‫‏אני קמאל, וזאת ביתי זיינפ.
‫‏אנחנו הנאמנים.
‫‏"הנאמנים"?
‫‏למה אתם נאמנים?
‫‏לך.
‫‏כלומר, למגן.
‫‏מה יש בתיק?
‫‏קחו את החולצה.
‫‏תעשו מה שאתם רוצים.
‫‏מה אני אעשה עכשיו?
‫‏-בואי.
‫‏קשה להאמין.
‫‏תוציא אותנו מכאן!
‫‏תוציא אותנו מכאן, אמרתי!
‫‏אתה לא יכול לברוח מזה, האקן. ‫‏זה הייעוד שלך.
‫‏וזה הייעוד שלנו להגן עליך.
‫‏ממש כמו נשט.
‫‏גם אביך נשט היה אחד הנאמנים.
‫‏אתם משוגעים.
‫‏הנאמנים, המגן...
‫‏אתם לא שפויים. ‫‏-האקן, תקשיב.
‫‏יש לך תפקיד. אתה המגן.
‫‏תפקיד המגן הוא לעצור את בן האלמוות.
‫‏אתה מבין?
‫‏מה? בן האלמוות?
‫‏זיינפ, נספר לו הכל בהדרגה.
‫‏הוא צריך לשמוע כמה שיותר מהר, נכון?
‫‏אני אצא מדעתי! מה קורה פה?!
‫‏תלבש את החולצה ונראה מה יקרה.
‫‏מה יקרה? אה?
‫‏אני אהפוך לבלתי נראה?
‫‏אביך נהרג בגלל החולצה הזאת.
‫‏אין לזה משמעות בעיניך? תלבש אותה.
‫‏תן.
‫‏הנה. לבשתי אותה.
‫‏מה קרה?
‫‏הפכתי לבלתי נראה?
‫‏לא, לבלתי מנוצח.
‫‏עכשיו אתה יכול לשאול כל מה שאתה רוצה.
‫‏עברית: ‫‏נעמי מאזוז