EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
I eventyr vinder de gode altid.
Retfærdigheden sker før eller siden. Og tiden læger alle sår.
Men det her er ikke et eventyr.
TÆNK SOM EN SUFI AF NİSAN GÖKTÜRK
SULTANEN AF SUCCES FAYSAL ERDEM
Memo!
Kom nu, vågn op!
Hovsa!
Op med dig. Vi kommer for sent. Kom nu!
Stå op!
Aflever.
Værsgo.
- Hakan, godmorgen. - Tante Kamuran, hvordan går det?
- Godt, min ven. - Godmorgen. Vi ses.
Hej.
Kom.
Kan du se den venstre side? Vi stiller porcelænet der.
Ja, vi bygger en reol fra gulvet op til loftet.
Ja. Så lægger vi tæpper til højre.
Så ruller pengene ind!
Pe-pe-penge!
Vi får prestigefyldte kunder, siger jeg dig. Vent og se.
Wow.
Forresten, vi er i skyggen af dit idol: Faysal Erdem.
Derfor valgte jeg denne udsigt.
Hvad har den fyr, som vi ikke har? Jeg forstår det ikke.
Bortset fra firmaer og milliarder af dollars?
Ja, bortset fra det.
DEN STORE BASAR
Hasan, hvad så? Hr. Overskæg, hvordan går det? Hav en god dag.
Hav en god dag.
- Hakan. Hvad så? - Onkel Bilal. Hav en god dag.
Hav en god dag.
- Ja. - Jeg tager de to. Jeg betaler senere.
Åh!
Åh! Wow!
- Der er en stor fisk her! Ser du det? - Türkan!
Jeg besøgte en spåkone. Hun sagde, der er et butiksvindue i min fremtid.
Hakan, kom her.
Ja.
Hakan.
Din skæbne ændrer sig.
Der er ikke et butiksvindue.
Det er din skæbne at gøre noget andet, noget stort.
Hold nu op, Türkan. Helt ærligt!
- Hr. Korkmaz. Godmorgen. - Hakan. Hvor har du været, søn?
Far, Memo og jeg fandt en butik et vidunderligt sted,
men huslejen er lidt for dyr.
Sig, at Memo skal tage et banklån.
Far, jeg mener det. Selvfølgelig mangler vi penge.
Hvis vi finder pengene, har vi nok til nogle måneder.
Vi bliver gradvis bedre.
Hakan, hvor mange gange har vi talt om det, søn?
- Mange gange. - Hvad siger jeg hver gang?
- Du siger nej. - Jeg siger nej.
Far, vi vil virkelig gøre det her.
Memo har fået job på et natklub, så han kan spare op.
Memo? Han er begyndt at arbejde på en natklub.
Igen? Du startede et telefonfirma, og du gik konkurs.
Du startede en bådrundfart og gik fallit.
Hvor længe varede det længste? To uger?
Hør, far. Det er en ny butik et rigtig godt sted.
Den er perfekt. Far, bare se butikken.
Hakan, søn.
At den er ny gør ikke idéen acceptabel.
Hør, den her basar er 600 år gammel.
Godt, hvad med os, far?
Se på os. Vi er fanget her.
Vi skal have et gennembrud. Vi skal vokse.
Okay, få et gennembrud og lever denne ordre.
- Hvad for en ordre? - Et tæppe.
En kvindelig turist bestilte det i går. Husker du det?
Jeg kan godt huske pigen.
Din hingst.
Sådan.
Åndssvage bil!
Hallo!
Kom her. Hvad er det?
Jeg fandt den på jorden. Jeg tager den til politiet.
Se på mig.
Hvis du stjæler noget igen, tager jeg dig til politiet.
Hører du? Du stjæler ikke igen, okay?
Du skal arbejde for at tjene penge. Godt.
Spolerer jeg din forretning?
Skammer du dig ikke over at få små børn til at arbejde?
Nærm dig ikke mine børn igen.
Okay?
Godt. Du er en smart fyr.
Fede svin.
Hr. Erdem mener, at Hagia Sofia er Istanbuls mest prestigefyldte vartegn.
Det er en ære at skulle forestå restaureringen.
Hr. Erdem er ikke blevet Tyrkiets rigeste ved at være filantrop.
Jeg hører, at han har andre interesser i dette projekt.
Så har dine kilder misinformeret dig, kære Selin.
Hr. Erdem ser sig selv som en ydmyg redningsmand af byen,
der gav ham alt.
Godmorgen!
Godmorgen. Hvordan gik flyveturen, hr. Erdem?
Der var en trafikprop.
Nogle ting at diskutere med medierne til Hagia Sophia-udbuddet.
Medierne vil få det til at ligne en konkurrence.
Godt. Hvad siger du? Tror du, at vi vinder?
Ja.
Hagia Sophia blev bygget for at vise os, at mysterier og mirakler kan være ægte,
og så vi dødelige kan opleve et evigt øjeblik.
Det er ikke forretning, men en ære at hjælpe med restaureringen.
Her er et Napoleon-citat:
"Hvis verden kun var et århundrede, ville dens hovedstad være Istanbul."
Jeg ændrede citatet til det her:
Hvis verden var et menneske, ville hjertet være Hagia Sophia.
Dagen for afgivelse af tilbud nærmer sig. Hvad tænker I?
Hvad tænker vi, frøken Sancak? Du kan tage over nu.
Ja, så...
1500 år. Mazhar, dette sted har ligget her i 1500 år.
- Forstår du, hvor længe det er? - Ja, hr. Erdem.
Både Konstantin og Mehmed Erobreren var her.
De kæmpede deres egne krige, de regerede. Hvad står der tilbage?
Det her.
Faysal Erdem.
- Gökhan Gültekin. - Godt at se dig her.
Jeg kan se, du er spændt på tilbuddet.
Ja, så afgjort.
Det er trist, at vi altid har rivaler.
- Jeg er selvsikker, som altid. - Hvad kan jeg sige? Må den bedste vinde.
Må den bedste vinde.
Fortsat god dag.
Hej! Jeg kommer fra antikvitetsforretningen.
- Hej! - Hej!
- Tak. - Taler du tyrkisk?
- Ja, lidt. Min mor er tyrkisk. - Er hun det? Godt. Værsgo.
- Jeg kan godt huske dig. - Virkelig?
Øjeblik.
Tak.
Skal du ud at rejse?
Jeg skal rejse om to timer. Før jeg forlader Istanbul...
...ville jeg lave noget anderledes.
Som hvad?
- Undskyld. Hvad foregår der her? - En jobsamtale.
- Om job her? - Ja.
- Hvor kan jeg få en blanket? - Derhenne.
- Tak. - Selv tak.
"Jeg vil ikke være en almindelig ansat hos Faysal Erdem.
Jeg vil være som Faysal Erdem i fremtiden.
Jeg vil åbne en antikvitetsforretning med en ven."
Troede du virkelig, at du ville få jobbet, da du lavede dette CV?
- Jeg synes, det er oprigtigt. - Hør, hr. Demir.
Som hr. Erdems koordinator tager jeg det her meget alvorligt.
Så jeg forventer, at du også tager det alvorligt.
Tak. Lad os ikke spilde mere tid.
Drømmer du aldrig?
Jeg er der, hvor jeg drømte om at være.
Succes i den alder... Godt job.
Jeg gættede på, at du var en af dem.
Er jeg en af hvem?
En af dem, der var født heldig.
En rig familie,
uddannet på en privatskole, en masters fra udlandet.
Fars netværk og bekendte. Så havnede du her, ikke?
Har jeg ret?
Hvad er din historie?
Gad vide, hvilken historie, der stikker bag din ekstreme selvtillid.
Forkælede din familie dig for meget, da du var lille?
Mine forældre døde, da jeg var barn.
Nå, men...
Vi har en drøm om at åbne en butik.
En antikvitetsforretning. Ikke noget stort.
Vi planlægger at starte småt og vokse gradvist.
Men det er ikke nemt.
Derfor har jeg brug for dette job.
- Jeg kan arbejde på deltid, om natten... - Hr. Demir.
Jeg forstår. Okay. Men du har ikke en universitetsgrad.
Du taler ingen sprog.
Engelsk, russisk, fransk, lidt tysk.
Kun den smule engelsk, du taler i Den Store Basar.
Hr. Erdem gik heller ikke på privatskole.
- Han lærte alt på gaden. - Hør her.
Jeg synes, at du skal søge lykken et andet sted.
Hav en god dag.
Bliv ved med at drømme.
Du har potentialet.
Du kan komme endnu højere op.
Far, hvis du prøver at forstå os
og støtte os lidt, kan vi åbne den butik.
Vi kan ekspandere forretningen.
Kan du ikke se det? Jeg passer ikke ind her mere.
En stemme indeni mig siger, at jeg skal gøre noget andet.
Jeg vil ikke leve i det her...
...rottehul.
Hakan, denne butik, som du kalder et rottehul, forbinder os.
Nej, far.
Den adskiller os.
Men du kan ikke se det.
- Goddag. - Velkommen.
Jeg fik at vide, at I har de mest specielle ting i basaren.
Vi gør vores bedste.
Jeg har hørt det samme om flere hundrede andre butikker.
Har du det?
Jeg leder efter en helt særlig genstand til en særlig klient.
En talismanskjorte fra Det Ottomanske Rige.
Øh...
Desværre har vi ikke den skjorte.
Jeg er ked af, at vi ikke kunne hjælpe.
- Far, har vi den ikke i kælderen? - Nej, du tager fejl. Vi har den ikke.
Vi skal nok forhøre os.
- Jeg har set en, der ligner den. - Nej.
Min klient vil betale mange penge for den.
- Det er en skam, hvis vi ikke finder den. - Bare rolig. Vi vil gøre vores bedste.
Godt. Her er mit kort.
- Ja. - Hvis noget dukker op...
- Så giver vi lyd fra os. - Det lyder godt.
Frøken Bayraktar.
- Rart at møde dig. - I lige måde. Farvel.
- Hav en god dag. - Denne vej.
Jeg er sikker på, at jeg har set den skjorte i kælderen.
Hun talte meget om penge. Jeg ser lige efter.
Spild ikke tiden.
Det kan være en mulighed. Kan du ikke se, at hun har penge?
Hold op, Hakan. Hent en kop kaffe til mig.
- Jeg ser lige efter. - Jeg sagde nej.
For guds skyld!
Tiden er kommet.
Skal du på ferie? Hva'?
Cemil, det svin.
Han smed os ud af huset.
Cemil? Hvorfor?
Fordi vi ikke betalte husleje.
Jeg lagde huslejepengene på bordet.
Pengene, jeg lagde på bordet i morges.
Fjolset her må have tabt dem et sted.
Hvad?
Du burde støtte vores drømme, onkel Neşet.
- Drømme? Er hasardspil en drøm? - Hvad sker der? Er du rablende gal?
Hvis vi vinder, er det ikke hasardspil.
- Ja, hvis I vinder... - Klap i!
Sig, at du kun mistede denne måneds husleje.
Sig ikke, at du spillede alle pengene op.
Memo!
De sagde, det var en sikker ting.
Rend mig.
- De sagde, det var troværdigt. - Rend mig.
Jeg sagde det. Fyren er en idiot.
Du er også et fjols, fordi du lod ham involvere dig i sine problemer.
Så det er min fejl, hva'?
Og de to fjolser planlægger at åbne en butik.
Hvis bare du havde støttet os...
- Er det min skyld? - Han mente det ikke.
I voksede op, men I er ikke voksne.
- Vi kan tage vare på os selv. - Ja, klart.
Tak. Tak, fordi du er ligeglad. Tusind tak.
Tal pænt til din far.
Du er ikke min far.
Mazhar, du må få Faysal til at trække sig fra Hagia Sophia-udbuddet.
Jeg overfører 250.000 dollars til din konto næste dag.
Hagia Sophia-projektet er meget vigtigt for hr. Erdem.
Så du købslår.
Okay.
Sig et beløb, så ordner jeg det, Mazhar.
Vi diskuterer det udenfor.
Ja.
Jeg har ledt efter overalt.
Wow.
Jeg ser to piger derovre.
Vi burde købe drinks til dem.
Med pengene du mistede?
Jeg købte den her med det, jeg har.
Jeg lavede planer, mens jeg ledte efter dig.
- Vi arbejder hårdt fra nu af. - Hold nu kæft, Memo.
DJ, handel, hvad vi kan finde. Er du med?
Memo, fis af. Jeg mener det.
Vi arbejder, okay?
Undskyld.
Jeg er virkelig ked af det.
Jeg troede, at vi ville vinde.
Det er ikke nemt at vinde. Man skal arbejde hårdt for at vinde.
Det tænkte jeg i hvert fald.
Far har ret. Vi er begge nogle tabere.
Han ved ingenting.
Det var anderledes denne gang.
Du har ret.
Solgte unge med en grad simit på hans tid?
Nemlig.
Jeg mødte en pige i dag.
Leyla.
Koordinatoren. Nemlig.
Hun sagde, at jeg ikke kunne drømme om mere end Den Store Basar.
- Skid på det, hun siger. - Nej. Hun har ret.
Folk som os har ingen chance for at komme ud herfra.
- Vi er forbandede. - Er du tosset?
Heldet er omkring os, kan du ikke se det?
Hold dog kæft. Heldet er omkring os?
- Okay, tænk på det sådan her. - Ja.
Dengang før Neşet hentede dig på børnehjemmet.
Og?
Kunne du forestille dig, at du kunne få en sej ven som mig?
Se bare. Ja.
Idiot.
- Memo, vi går nu. - Hvorhen?
Vi starter forfra.
Kom.
- Hvad sker der, makker? - Flyt dig!
Hvor fanden skal vi hen?
Kom. Luk døren.
Neşet ville myrde os, hvis han vidste, vi var her.
Der er du jo.
Suzan.
Jeg behøver ikke fortælle dig, hvor vigtigt det er.
Vi har ventet på dette øjeblik i årevis.
Jeg håber, det er, hvad vi leder efter denne gang.
Jeg har en god fornemmelse.
Fyren lød meget selvsikker og desperat.
Jeg ringer, når jeg er sikker på, det er skjorten, du søger.
ÇİÇEK-PASSAGEN
Jeg er gået forbi tusind gange, men det er første gang, vi sidder her.
- Kan jeg bestille en kebab? - Må jeg se skjorten?
Jeg tror, det er skjorten.
Jeg vil vide, hvad du tilbyder.
Vi må have en stor motivation for at overbevise min far.
Er et syvcifret beløb nok?
Syvcifret...
Undskyld, men hvorfor er skjorten så kostbar?
Hvad fanden laver I her?
- Hvad laver du her? - Jeg vidste, at I pønsede på noget.
- Hør nu... - Vi går.
- Sid ned. Lad os tale sammen. - Skjorten er ikke til salg, dame.
Hakan! Ned!
- Er du okay? - Jeg har det fint.
Far?
Nej, du er kommet til skade. Kom.
Hold ud. Kom så.
Kør!
Hold ud, far. Vi er der næsten.
Nej, ikke hospitalet! Tag mig til Fatih.
Der er et apotek, der hedder Atak.
Hvad for et apotek taler du om? Vi må til lægen!
Jeg har altid sagt til mig selv, det var tid til at fortælle dig sandheden,
men der er ingen tid tilbage.
- Gør, hvad jeg siger. - Hvilken sandhed, far?
Du er i chok. Du ved ikke, hvad du siger.
- Hold ud, far. Jeg redder dig. - Kør mig hen til apoteket.
Hr. Erdem.
- Det er vores lobby. - Ja.
- Det er fyren fra Den Store Basar. - Kender du ham?
- Han søgte job her. - Men?
- Han er kun kvalificeret til et tjenerjob. - Har han ikke en grad? Mener du det?
Han har ingen grad, intet netværk, intet, der skiller sig ud.
Det er, som om du taler om mig.
Nej. Jeg mener: hr. Erdem.
Det er noget andet. Du er Faysal Erdem.
Tak, fordi du minder mig om det.
Du vil glemme alt om det her, når du er på min alder.
Hr. Erdem, han er en almindelig fyr, der arbejder i basaren.
Men han er en helt.
Jeg tilbyder ham et job.
- Hr. Erdem, er du seriøs? - Jeg er altid seriøs.
- Lad os spørge Mazhar. Hvor er han? - Det ved jeg ikke.
Lod du fyrene slippe væk, og mistede du også skjorten?
At Suzan er i live er ikke en god nyhed.
At jeg har skjorten i hånden ville være en god nyhed.
Forstået?
Godt. Hvilket hospital?
- Har du bestilt paracetamol? - Det gør jeg, men...
- Hjælp! Hjælp mig! - Neşet!
- Hurtigt! Far! - Neşet! Hvad er der sket?
- Han blev skudt? - Har nogen fulgt efter jer?
Det ved jeg ikke. Hvor tager du ham hen? Jeg tager med.
Nej, Hakan. Du bliver her.
Jeg gør mit bedste. Gå ingen vegne. Lyt til mig. Bliv her.
- Zeynep, luk apoteket. - Okay. Er du okay?
- Du er ikke såret, vel? - Hvem er du?
- Hvorfor bragte min far os herhen? - Fald ned.
Er du sikker på, at I ikke blev forfulgt?
Det ved jeg ikke. Hvor gik de hen? Flyt dig.
Far!
Hvem er du? Hvem er I to?
- Fald ned. - Hvor er min far?
- Hvor tog I ham hen? - Fald ned. Giv mig din telefon.
- Hold dig væk! Jeg ringer til politiet. - Fald ned.
Slip mig!
Hold dig væk.
Rolig nu.
Jeg har også sagt det til de andre. Jeg kender dem ikke.
Det sværger jeg på.
Du sidder ved samme bord som dem, men du kender dem ikke?
Jeg sad ved bordet, og de kom hen til mig.
Jeg ved ikke, hvem det er, du taler om.
Skyderiet startede, da jeg forlod bordet.
Jeg løb væk. Kan du ikke forstår det?
Jeg sværger.
Okay.
- Stop! - Smadr det røvhul!
Hold op!
Har du det bedre?
Hvad gjorde du ved mig?
Jeg kan føre dig til din far, hvis du forholder dig i ro.
Hvor er min far? Jeg vil bare se min far.
Kom.
Kom her.
Hvad er det for et sted?
Hvor er min far?
Far!
- Hvordan har han det? - Jeg tog kuglerne ud.
Desværre blødte han for meget.
Hvorfor venter vi? Tag på hospitalet. Tilkald en ambulance.
Jeg beklager. Det kan vi ikke gøre.
Hvad mener du? Hvad snakker du om? Min far er ved at dø!
- Hakan. - Far?
Hvorfor tager vi ikke på hospitalet?
- Hvem er de mennesker, far? - Det er for sent nu.
Men du er i gode hænder.
Jeg ved, at du har mange spørgsmål.
De vil fortælle dig alt.
Tvivl aldrig på dine kræfter.
Dine kræfter er din skæbne.
Far!
Nej! Dø ikke, far!
Forlad mig ikke, far. Bliv hos mig.
Far! Nej! Far!
Doktor, gør noget!
Far! Nej!
Far!
Nej! Far!
I vores branche er der en talemåde. Man siger:
"En god løgner kan overbevise dig om, at din mor ikke er din rigtige mor."
Jeg ser på dig, og du er ikke en god løgner.
Drop det fis.
Jeg spørger dig pænt.
Hvem var de mennesker?
Okay, hr.
- Godt. Sådan. - Jeg skal nok snakke.
Jeg var sammen med din mor, din søster,
dine slægtninge, og ved du hvad?
Det var skønt. Helt vidunderligt.
Som... Hvad skal jeg sige?
Hallo! Slip mig!
Drik det her. Det vil berolige dig.
Hvem er I?
Du får alle svarene.
Men der er noget vigtigere, vi vil vide. Hvor er skjorten?
Hvilken skjorte taler du om? Min far er lige død!
- Hvor er skjorten? - Han ved ingenting.
Vi fortæller dig alting.
Hvor er skjorten? Du må fortælle os det. Har du den?
Skjorten er et sikkert sted.
Du ligner din far.
Han var ikke min biologiske far.
Hvad?
- Neşet var ikke min biologiske far. - Det ved jeg.
Vi har ventet på det her i årevis.
Hvem er I? Hvad vil I have?
Vi tager den fra begyndelsen. Jeg er Kemal. Det er min datter Zeynep.
Vi er de loyale.
De loyale?
Hvem er I loyale over for?
Dig.
Jeg mener: Beskytteren.
Hvad er der i tasken?
Tag skjorten. Gør, hvad fanden I vil med den.
Hvad skal jeg gøre nu?
- Hvad skal jeg gøre? - Kom.
Utroligt.
Få os ud herfra!
Jeg sagde: få os ud!
Du kan ikke løbe fra det, Hakan. Det er din skæbne.
Det er vores skæbne at beskytte dig. Ligesom Neşet.
- Din far, Neşet, var også en af de loyale. - I er skrupskøre!
De loyale, Beskytteren!
- I er tossede! - Hør her, Hakan.
Du har en pligt. Du er Beskytteren.
Beskytterens pligt er at stoppe den Udødelige. Forstår du det?
Hvad? Den Udødelige?
Vi fortæller ham en ting ad gangen.
Han skal jo vide det hurtigst muligt, ikke?
Jeg bliver vanvittig! Hvad sker der her?
Tag skjorten på, så ser vi, hvad der sker.
Hvad sker der, hva'? Bliver jeg usynlig?
Din far blev dræbt på grund af den. Betyder det ikke noget? Tag den på.
Giv mig den.
Se, jeg tog den på.
Hvad er der sket? Er jeg blevet usynlig?
Nej. Uovervindelig.
Nu kan du spørge om, hvad du vil.
Tekster af: Jacob Jensen