NETFLIXOVA SERIJA
Gospodo Počasne topničke garde, kraljevski pozdrav!
Nije često da kraljica Elizabeta
obznanjuje svoje najdublje misli i osjećaje,
ali na ručku u Guildhallu, u čast 40 godina na prijestolju,
učinila je upravo to.
Molim vas, ustanite za Njezino Veličanstvu Kraljicu!
Glasa promukla zbog udisanja dima i rada pod teretom prehlade,
iskreno je, bez presedana, pokazala
osobnu tugu i žaljenje.
Priznanje neuspjeha i užasne godine za kraljevsku obitelj
može se smatrati molbom za oprost
nakon onoga što se može opisati kao turbulentnih 12 mjeseci.
Ali ako je suosjećanje i oprost javnosti
ono čemu se Njezino Veličanstvo nadalo, možda ga neće dobiti.
PRINCEZA MARGARETA
„Abide With Me“
izveo je zbor kembridžkoga Kings Collega
pod ravnanjem Stephena Cleoburyja,
prema izboru današnje gošće, Njezina Visočanstva, princeze Margarete.
Zašto ste odabrali baš to? Kakvo značenje ima?
To je vjerska pjesma pa mi se čini da je značenje jasno.
Moja vjera.
Bez vjere možeš reći da si odustao, a ja nisam.
Vjera je uvijek vodila svaku moju odluku.
U kraljevskom ili i u osobnom životu?
Kad imate sestru koja je vrhovna poglavarica Engleske crkve
i čuvarica vjere,
katkad je malo teško razdvojiti to dvoje.
Što je sljedeća melodija?
Dosta je.
Rekla sam da je dosta!
Nedostaješ mi.
To je bio ulomak iz „Labuđeg jezera“ Čajkovskog
u izvedbi Londonskog simfonijskog orkestra, pod ravnanjem Andréa Previna.
Zašto ta melodija?
Uvijek sam voljela balet.
Neke stvari ne možemo izraziti riječima,
a ples je zaseban jezik.
Naravno, i ja sam uživala plesati.
Nikad balet, doduše.
-Tko su vam bili omiljeni plesni partneri? -To sigurno neću otkriti.
U svakom slučaju, takav napor najbolje je prepustiti mladima.
-Čovjeku uvijek ostaju sjećanja. -Recite nam nešto o sljedećem izboru.
„Zvjezdana prašina“ Hoagyja Carmichaela.
I sami svirate glasovir.
Da, učila sam svirati odmalena.
Moja je sestra imala lekcije iz ustavne povijesti,
a ja sam učila glasovir.
Glazba vam je prva ljubav?
Čovjek ima mnogo prvih ljubavi.
Kad čovjek navrši određenu dob,
ne može si pomoći, a da se ne bavi revizijom srca.
Pregledom.
I sve te ljubavi,
te snove i mladenačke strasti
razmatramo u kontekstu cijelog života.
Zanimljivo je primijetiti što traje.
Neke ljubavi postanu trajne,
neke izblijede
i čovjek shvati da to vjerojatno nisu bile prave ljubavi.
Srećom,
glazba je konstanta u mom životu i očekujem da će tako i ostati.
Ima li ova posljednja melodija posebno značenje za vas?
Ima posebno značenje, da.
A to je?
Neka ostane na tome.
Ovo je „Zvjezdana prašina“ Hoagyja Carmichaela.
U mom će srcu ostati
Moja melodija zvjezdane prašine
Sjećanje na pripjev ljubavi
BRIGADIR PETER TOWNSEND POZVAN JE NA PRIJAM
DRAGA MARGARETO,
P. TOWNSEND ST. LÉGER-EN-YVELINE, FRANCUSKA
Draga Margareto, moguće je da će ovo pismo doći kao neugodna smetnja,
a ne kao ugodno iznenađenje.
Planiram rijedak posjet Londonu iz Île-de-Francea
i zapitao sam se planiraš li
doći na prijam sljedeći tjedan u Kaledonijskom klubu.
…za posadu koja je služila na HMS Vanguardu…
O, Peter Townsend.
Da.
Kad ste se zadnji put čuli?
Bit će da je prošlo 35 godina.
Niste li se na HMS Vanguardu ti i Peter…
Zaljubili.
Nisam sigurna da je to bila ljubav u početku.
Naravno da je bila ljubav.
Na prvi pogled.
Ako ti tako kažeš.
Kažem.
Ljubav mog života.
Turneja po Južnoj Africi.
Prvi smo put bile u inozemstvu pa to mora da je bilo…
1947.
Filip me tek zaprosio. Rekla sam: „Da, molim.“
Tata je rekao: „Ne odmah” i poveo nas na turneju.
Nadajući se da ćeš se opametiti.
Nikad.
U međuvremenu, ja sam gubila pamet
u ranim jutarnjim jahanjima s tatinim zgodnim pratiocem.
Da. S njegovim zgodnim oženjenim pratiocem.
Peter je bio tako dobar jahač.
Vjerujem.
Dakle,
što misliš da želi?
Sigurno je u kasnim sedamdesetima. Davno oženjen.
Da.
Sretno oženjen, čujem.
S djecom.
I unučadi.
Hoćeš li ići?
Mislim da bih mogla.
Zašto pitaš?
-Njegovo Visočanstvo princ Andrew. -Mama.
Dušo.
Hvala što si pristala.
Zamolila sam da donesu čaj.
Možda ti bude trebalo nešto jače.
Došao sam razgovarati o svom braku.
Stvar je u tome da imam razumijevanja za to s Wyattom.
Bio je pomalo grub, Amerikanac, dakako,
ali toliko sam bio na terenu da nije čudo da se Sarah osjetila zanemarenom.
S obzirom na sve, Steve je bio prilično pristojan tip.
Koji je bio s tvojom ženom.
Ne više, mama.
Nije u igri.
Nestao je.
Dobro.
Ali tu je sada drugi.
Financijski savjetnik John Bryan.
Za Boga miloga.
S još fotografija koje će izaći.
Čega?
Ne želiš znati.
U Saint-Tropezu, čine nešto što je bolje prešutjeti.
-Imaš pravo. Ne želim znati. -Sari je cuclao nožne prste.
-Molim? -Znam!
Kažu da se ja znam ponašati neprimjereno,
ali bar ne cuclam nožne prste.
Zamisli.
Njezino stopalo.
Ako je bio gladan, mogao je naručiti sendvič.
Ili list.
List! Sjajno.
Najgore je to poniženje.
Zato mi ovaj put
ne preostaje ništa drugo nego
spomenuti riječ na D.
Diplomacija?
Detant?
Je li previše tražiti da kažeš „dužnost“?
Divorce (razvod).
O, dušo.
Dosta joj je.
I ne krivim je.
-Krivim nas. -Što?
Znali smo u što se upuštamo uvevši Saru u obitelj.
Svi su bili za. Ponajviše ti.
Da.
Unijela je svježinu.
Moderna, prirodna, zabavna.
-Taj smijeh. -Tako zarazan.
Da.
Ali to radimo u ovoj obitelji. Uništavamo bilo koga tko je drukčiji.
Ne u početku.
Prvo si kažemo koliko će biti dobri za sustav.
Bit će naš spas, naše tajno oružje.
Izgledat ćemo modernije. Normalnije. Više…
ljudski.
I opet učimo iste bolne lekcije.
Da za nikoga s karakterom, originalnošću, žarom, pameti i strasti
nema mjesta u ovom sustavu.
Dragi Petere, bilo mi je iznimno drago što si se ponovno javio
i radujem se što ću te vidjeti sedmoga.
Rekla bih da potražiš malenu 60-godišnju stariju ženu,
ali srećom, vrijeme me uopće nije nagrizlo
i nimalo se nisam promijenila od 1955., kad smo se posljednji put vidjeli.
Margareto!
-Martine. -Vaše Visočanstvo.
Molim vas. Ovuda.
…možda se sjećate da ste nas pratili.
-Lijepo vas je vidjeti. -I vas.
Roger Carter.
Harold Armstrong Scott.
-Drago mi je. -Također.
-Marcus Moore. -Visosti.
I bivši kraljevski pratilac Njegova Kraljevskog Veličanstva, kralja.
Vaše Visočanstvo.
Petere.
…plešući malo prebrzo s princezama,
pridružio sam se proslavi i vjerujem da i vi ostali
nikad nećete zaboraviti ljepotu gorja Drakensberg,
Viktorijinih slapova,
beskrajnih pustih plaža,
kao i Port Elizabetha…
Teto Margot.
Bogme ti je unio boju u obraze.
Ima li ime?
Tim.
Usrećuje li te?
Jesi li zaljubljena?
Mislim da jesam.
-Jesu li svi protiv? -Gotovo sigurno.
Onda navali.
Bori se za njega.
Ova pjesma.
-To je moj znak da odem. -Ideš tako brzo?
-Da. Zbogom, dušo. -Siguran put kući, Margot.
Ova ti je pjesma nekoć bila znak da ostaneš.
Znam, ali…
Bojim se da moram inzistirati.
To je bilo lijepo.
Nadam se da na sljedeći susret nećemo ponovno čekati 40 g.
Pa, zapravo,
uskoro se vraćam u London.
Želim ti vratiti neke stvari.
Tvoja pisma.
Ne kao znak odbacivanja.
Sva sam ih sačuvao.
Čitajući ih, vratio sam se u to vrijeme.
Pomislio sam da su tako dragocjena.
Ne pomlađujem se, a ako se išta dogodi,
ne bih volio da dospiju u pogrešne ruke pa…
bolje da ih imaš ti.
Baš lijepo od tebe.
I ja sam sačuvala sva tvoja pisma.
Baš sva.
Laku noć, Petere.
Laku noć, Visočanstvo.
Kraljevska princeza, Veličanstvo.
-Zdravo, dušo. -Mama.
Moja knjiga.
Uskoro ću je dovršiti.
Toliko je drugih zanimljivih štiva.
Nemoj.
Uglavnom…
Došla sam razgovarati o Timu.
Timu?
Pukovniku Laurenceu?
-Jeste li vas dvoje još… -Jesmo.
Došla sam reći da želimo da to bude trajno.
Dok nas smrt ne rastavi.
Molim?
Jedva se poznajete.
Gotovo tri godine, mama.
Tinta se jedva osušila od razvoda od Marka.
U klimi u kojoj se nalazimo.
Obitelj je pod velikim povećalom.
Sigurna si da ne bi bilo pametno čekati?
-Čekati? -Samo malo.
Dušo, drago mi je da si našla sreću.
Znam da je bilo teško s Markom.
Ali od svih obitelji,
sudbina ti je dodijelila ovu, sa svime što uz to ide.
Uključujući to da ti je majka poglavarica Engleske crkve,
a ponovna udaja dok ti je prvi muž još živ, kao što dobro znaš,
nije samo nepoželjna, zabranjena je.
Od svih ljudi,
najmanje me treba podsjećati što znači biti u ovoj obitelji.
Posvetila sam se svojoj ulozi. Uzorno se ponašam.
Dužnost stavljam iznad svega.
Uključujući, češće da nego ne, svoje sreće.
Obavljam pet dužnosti na dan.
Tristo dana u godini, prošle 24 godine.
Pa,
ne možeš me imati cijelu.
I neću dati sebe cijelu.
I udat ću se za Tima.
Uđi. Dobra cura.
-Kako je prošlo? -Dobro.
-Idemo. -Čekaj.
Vaše Kraljevsko Visočanstvo, kako ste tražili,
sutra ću s vama jahati do kuće Craigowan, ako vrijeme dopusti.
Brigadir Peter Townsend.
Vaše Visočanstvo,
htio sam vam zahvaliti na ljubaznosti u Balmoralu.
Možda ste mislili da je vaš čin prošao nezapaženo,
kamufliran poput vas
u zelenu suknju od tartana i sako od tvida.
Nije.
Draga moja Margareto,
bilo je nepromišljeno što si me posjetila u uredu.
Nepromišljeno i divno.
Volim te neizmjerno.
Draga Margareto,
čini se da je svijet narušio naš osobni eden
i želi nam zabraniti ljubav.
Protjeruju me.
Šalju me izvan zemlje poput kriminalca.
Teško mi je misliti da patiš.
Ti, stvorenje stvoreno za sreću.
Odgodimo naš pakt.
Ostanimo vjerni jedno drugom unatoč svemu.
Margareto, pišem ti teška srca.
Upravo sam se vratio u Bruxelles nakon jednogodišnjeg puta oko svijeta.
Mlada žena, Marie Luce,
pratila me na tom putu kao tajnica i fotografkinja.
Njezino društvo bilo mi je jedna od rijetkih radosti u životu.
Odlučio sam je zaprositi.
Znam da ćeš se osjećati izdanom ovom odlukom.
DIANA, NJEZINA ISTINITA PRIČA ANDREW MORTON
Sad me zovu princ štetočina.
Povrh beskrajnih drugih kleveta i laži.
Znam da uvijek nastojiš sagledati obje strane,
ali hoćeš li se sada složiti
da je službena rastava jedino razumno rješenje?
Charlese.
Da je riječ o nekompatibilnosti ili nevjeri, to bi bilo jedno,
ali čista osvetoljubivost te Mortonove knjige!
I onda drskost tvrdnje da nije imala ništa s tim.
Učinio sam što si tražila, mama. Ja…
Trudio sam se da brak uspije, 11 godina, ali dođe jedan trenutak…
Ove godine nisu mi nepoznati bračni problemi moje djece.
Premda su Anneini i Andrewovi problemi nesretni,
tvoji su u svojoj kategoriji jer ti si, kao budući kralj,
u vlastitoj kategoriji.
Na krunidbi sam položila prisegu koju ćeš jednog dana položiti i ti,
da ćeš čuvati Božje zakone.
A Božji zakon kaže da je brak doživotan.
Dok se očekuje da se monarh vjenča i dade nasljednika,
sretan brak je prednost, a ne uvjet.
Također si prisegnula da ćeš čuvati i štititi Krunu.
Diana neće mirovati dok ne uništi sve.
To želiš?
Smiješno je, zar ne? Ja…
Godinama pozivam na moderniju monarhiju koja odražava vanjski svijet.
Pogledaj stope raspada obitelji i pogledaj nas.
Margareta je razvedena.
Anne, razvedena.
Dobro.
Andrew, ponižen i ide prema rastavi.
Ja, zatočen i sanjam o razvodu. A ti govoriš o moralnim primjerima.
Da smo obična obitelj i socijalna služba dolazi u posjet,
poslali bi nas na skrb, a tebe u zatvor!
Dosta.
Imamo modernu monarhiju.
Samo ne onakvu kakvoj smo se nadali.
Počinje izgledati kao najgori roditeljski neuspjeh.
A vojvoda od Edinburgha i ja posve smo jasno djeci govorili
o tome koliko brak smatramo važnim.
Suosjećam s time.
Moja kći je razvedena.
Moj je sin rastavljen.
Jedino možemo Boga moliti za pomoć.
Kako je došlo do ovoga?
Naš naraštaj odgojen je da vjeruje u to da je brak ideal,
a razvod problem.
Ovaj naraštaj…
Da.
Ali princ i princeza još nisu rastavljeni.
Još ima nade za pomirenje.
I svi se molimo za to.
Da.
Svakodnevno.
Stižu izvješća o požaru u dvorcu Windsor…
…jedan je očevidac rekao da plamen i dim sukljaju
s krova sjeveroistočnog krila…
…Njezino Veličanstvo izvještavaju o operaciji
i kažu nam da je na putu prema dvorcu.
Kao da je planuo krijes.
To su riječi jednog promatrača o požaru
koji unatoč naporima vatrogasaca
još ne pokazuje znake stavljanja pod kontrolu.
Plamen je poharao cijelo sjeverno krilo.
Vatrogasci odlučno nastoje spriječiti širenje
i uništenje neprocjenjivoga britanskog blaga.
Prošlo je šest sati od izbijanja požara,
a veći dio gornjega lijevog dijela dvorca Windsor i dalje gori.
Kažu da je uništenje iznutra golemo.
Pali su stropovi, nastala su oštećenja od dima, vatre i vode.
Jednoga od kraljičinih pomoćnika
pitao sam što kraljica misli o tome što se dogodilo
i kako je raspoložena, a rekao je da poput svake majke
gleda kako joj gori dom.
Očito je shrvana.
Ljudi su zaprepašteni onime što se događa oko njih.
Rembrandt?
Spašen.
Rubens?
Hvala Bogu, spašen.
I Leonardo.
Ali tragedija je da je više od stotinu soba,
uključujući devet soba za službene funkcije, uništeno.
A grimizni salon?
Smijem li pitati?
Čudi me da se sjećaš.
Naravno da se sjećam.
Svi su otišli u London na neku ceremoniju.
Na misu za veliki četvrtak u katedralu.
Ostavili su nas same.
Proveli smo cijelo popodne u grimiznom salonu,
razgovarajući bez prestanka.
Da.
O čemu smo li razgovarali?
O svemu i ničemu, pretpostavljam.
Ne o ničemu.
Sjećam se da smo uzbuđeno kovali planove za budućnost.
S takvom sigurnošću i uvjerenjem.
Poput tih planova, bojim se da grimizni salon nije preživio.
Baš tužno.
Da.
Znatiželjna sam.
Zašto si mi pisao nakon toliko vremena?
Nijedan život ne traje vječno.
Nedavno mi je to jasno rekao moj liječnik.
Petere, silno mi je žao.
Istodobno sam čuo radijski intervju s tobom
i valjda sam htio znati
je li naša ljubav,
u kontekstu cijelog života,
bila prolazna…
ili trajna.
…suočiti se s ispitivanjem o obnovi dvorca.
Neki laburisti kažu da bi kraljica, a ne porezni obveznici,
trebala snositi trošak obnove.
Monarhija ne može uvijek imati jednosmjeran sustav prema kojem
mi porezni obveznici snosimo troškove,
a oni sami odbijaju biti porezni obveznici.
Ni zgrada ni sadržaj nisu bili osigurani.
Loš trenutak?
…možda bude pokrenuta…
Najgori trenutak.
Znaš li kako je počeo?
Velika metafora?
Mislim na požar.
Žarulja je izbila osigurač.
U privatnoj kapelici. Ništa strašno.
Ili je bilo?
Poput jedne od onih
misterija Agathe Christie.
Može biti više osumnjičenika,
svaki sa svojim uvjerljivim motivom da spali dvorac.
Tko?
Moja susjeda.
Diana?
Frustrirana nakon godina zanemarivanja,
odlučuje uzeti stvar u svoje ruke.
Premda joj požar vjerojatno nije dovoljno nasilan.
Radije bi bacila atomsku bombu.
Nije li je već detonirala?
Andrew, vojvoda od Yorka.
Bijesan na vlastitu majku
jer ga je cijeli život uvjeravala
da je neodoljiv i neranjiv,
da bi otkrio da mu je glavna uloga biti ponižen.
Ja.
Ti?
Misliš li da nemam razloga spaliti sestrin dom?
Zašto bi to učinila?
Zbog onoga što mi je uskratila.
Petera Townsenda.
Što?
Bez sunca i vode…
usjevi propadaju,
Lilibet.
Da te pitam. Koliko je puta Filip nešto učinio?
Intervenirao kad ti nisi mogla? Bio jak kad ti nisi mogla?
Ljutio se jer ti nisi mogla? Bio odlučan kad ti nisi mogla biti?
Koliko si puta tiho izmolila zahvalu za njega
i pomislila da nikad ne bi mogla bez njega? Koliko često?
Peter je bio moje sunce.
Moja voda.
A ti si mi ga uskratila.
Uskratila sam ti to kao kraljica, a ne kao sestra.
Uvjeti su nevažni. Važna je zabrana.
Zabrana, usput rečeno, koju sada nećeš primijeniti na Anne.
-To je drukčije. -Kako je drukčije?
Anne je kraljevska princeza bez izgleda za prijestolje, kao što nisam imala ni ja.
Pukovnik Laurence je pratilac koji će se oženiti daleko iznad statusa.
Peter je bio kraljevski pratilac koji se nadao oženiti iznad statusa.
Anne i Laurence su zaljubljeni, poput Petera i mene.
U oba slučaja jedan je partner razveden.
Okolnosti su identične u svakom pogledu, osim u ishodu.
Ona se smije udati za njega.
Ja nisam smjela.
Njezina priča završava sretno.
Moja nije.
A ipak, ni nakon 40 godina,
ne možeš se prisiliti priznati što mi se dogodilo
i svoju ulogu u tome!
Hvala, Peggy.
-Veličanstvo. -Mama?
To je iznenađenje. Rekli su mi da si loše.
-Prehlada. -Temperatura, čujem.
U tom slučaju, razuman je odmor u krevetu.
Ovo je ručak koji slavi mene.
-Ne mogu se ne pojaviti. -Možeš.
I ne želim se ne pojaviti.
Pogledala sam i govor.
Znaš tri pitanja koja si postavljamo.
Treba li to reći? Treba li to reći sada?
Trebam li to reći ja?
I to opisati ovako, annus horribilis?
Ljudi će to komentirati.
Ne samo zbog teatralnog posezanja za latinskim.
Poanta?
Poanta je, s obzirom na to da sada govorimo latinski,
tempus fugit.
Vrijeme prolazi. Ljudi će zaboraviti.
Daj ovakvu izjavu i nitko neće zaboraviti.
To je izraz osobnog osjećanja.
-Što mi ne činimo. -Mama…
To se može protumačiti
kao priznanje naših propusta, što će samo potaknuti daljnje napade.
Ovo je dosad daleko najgora godina moje vladavine.
Vjerojatno mog života. Želim da ljudi to znaju.
Što? Da je im je kraljica u depresiji?
Da sam od krvi i mesa.
I da možda nismo ispunili svoju dužnost kao obitelj
i dugujemo im ispriku.
Ispriku?
To ne bi trebalo biti u tvom rječniku.
Monarhija je jedini dio ustava s elementom božanskoga.
Kad nosiš krunu, preobraziš se.
Isprika ne kalja samo tvoj ugled, već i ugled Boga,
čija je volja da si to što jesi.
Nisam sigurna može li se time išta postići.
Da, može.
Njezin duševni mir.
Božju volju provodi besprijekorno kao nitko posljednjih 40 godina.
Zaslužila je pravo reći što god želi.
Naš je zadatak da je podržimo.
Bezuvjetno.
-Otkad pjevaš tu pjesmu? -Od prvog dana je pjeva.
Od prvog dana!
Ako nemaš ništa protiv.
Očekuju nas u Guildhallu.
Gospodo Počasne topničke garde, kraljevski pozdrav!
Molim vas, ustanite za Njezino Veličanstvu Kraljicu!
Moj gradonačelniče,
obljetnica bilo koje prigode
vrijeme je za prisjećanje,
ali u svjetlu događaja u posljednjih 12 mjeseci,
možda imam više razloga za prisjećanje od većine.
G. 1992. nije godina
na koju ću se osvrtati s velikim zadovoljstvom.
Ispalo je da je to annus horribilis.
Nijedna institucija nije savršena.
I nijedan njezin član.
Visoki standardi koje od nas u kraljevskoj obitelji očekuje javnost
moraju biti isti onima kojih se i mi sami pridržavamo.
Ako ne možemo priznati pogreške iz vlastite prošlosti,
kakva je nada u pomirenje?
Danas
želim odati počast, ako smijem, svojoj obitelji.
Kroz četiri desetljeća koliko sam na prijestolju,
doslovno su
moje sunce i voda.
Za sve žrtve koje su podnijeli
i uistinu svima vama ovdje,
čije su molitve i lijepe želje
moj izvor snage
ovih posljednjih 40 godina,
kažem hvala.
Molim vas, ustanite za Njezino Veličanstvo Kraljicu!
Annus horribilis?
Pa jest, za sve vas.
Vidim da sam uvelike ja kriva.
Samo da znaš,
nitko te ne krivi.
Naprotiv, svi me stalno krive.
I s pravom.
Ovaj sustav koji najviše ide u prilog suverenu,
užasno je težak za vas ostale.
I za tebe.
Ali to je posao. Priznajmo to.
Hvala. Dođi sutra na ručak.
Mogle bismo se malo napiti.
Zaboraviti sve.
Požar, posao.
Djecu.
Petera Townsenda.
Rado.
Ali nažalost, idem u Carlisle otvoriti poslovni park.
Onda u Penrith.
Posjetiti udrugu Škotske garde.
Zatim u Kirkby Stephen u Cumbriji u posjet Tvornici nasljedstva.
Onda ću se morati nalokati sama.
S Rumom.
Rumom?
Ne piješ valjda rum poput kakvog gusara?
Ne! S Rumom.
Mojim psom.
To je smiješno.
Ja sam ovdje s Brandy i Sherry.
Što to govori o nama?
Laku noć, Lilibet.
Volim te.
I ja tebe.
Jako.
Kao da smo srednja klasa. Obećaj, nećemo ponoviti.
Nikad.
-Laku noć. -Laku noć.
BRIGADIR PETER TOWNSEND, 1914. - 1995.
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić