NETFLIX-SARJA
Tervehtikää kuningatarta.
Kuningatar Elisabet II ei usein paljasta maailmalle sisimpiä tuntojaan,
mutta tänään 40-vuotisen vallassa olonsa juhlalounaalla hän teki juuri sen.
Nouskaa hänen majesteettinsa edessä.
Ääni yhä käheänä savusta ja vilustumisesta -
kuningatar puhui ennenkuulumattoman suoraan -
henkilökohtaisesta surusta ja katumuksesta.
Epäonnistumisen myöntäminen ja hovin kamalasta vuodesta puhuminen -
ovat keino pyytää myötätuntoa ja anteeksiantoa -
viimeisten myrskyisten 12 kuukauden jälkeen.
Sympatian ja anteeksiannon sijaan -
majesteetti saattaa kuitenkin saada jotain aivan muuta.
Äskeinen oli "Abide With Me", jonka esitti King's Collegen kuoro -
Stephen Cleoburyn johdolla.
Kappaleen valitsi päivän vieras prinsessa Margaret.
Miksi valitsitte kappaleen? Mikä merkitys sillä on?
Kyseessä on hymni, joten olettaisin merkityksen olevan ilmiselvä.
Usko.
Ilman uskoa ihminen on luovuttanut, enkä minä ole tehnyt sitä.
Usko on aina johdattanut jokaista päätöstäni.
Kuninkaallisena vai myös henkilökohtaisessa elämässä?
Kun oma sisko on Englannin kirkon korkein kuvernööri ja uskon puolustaja,
näitä kahta on välillä vaikea erottaa toisistaan.
Entä seuraava levy?
Riittää jo.
Sanoin, että riittää.
Kaipaan sinua.
Kuulimme otteen Tšaikovskin Joutsenlammesta,
jonka esitti Lontoon sinfoniaorkesteri André Previnin johdolla.
Mikä merkitys tällä on teille?
Baletti on aina ollut lähellä sydäntäni.
Tiettyjä asioita ei voi ilmaista sanoin, ja tanssi on aivan oma kielensä.
Olen itsekin nauttinut tanssimisesta, tosin en ole tanssinut balettia.
Onko joku tanssipari jäänyt mieleen? -Sitä en todellakaan kerro.
Joka tapauksessa moiset ponnistelut on paras jättää nuorille.
Ainahan meillä on muistot. -Kertokaa seuraavasta valinnasta.
Hoagy Carmichaelin "Stardust".
Tehän soitatte itsekin pianoa. -Aloin opetella soittamista jo lapsena.
Siskolleni opetettiin perustuslain historiaa -
ja minulle pianonsoittoa.
Onko musiikki ensirakkautenne?
Ensirakkauksia on monia.
Kun tulee tiettyyn ikään, tekee pakostakin tiliä sydämen asioista.
Jälkikatsausta, jossa kaikki rakastetut,
unelmat ja nuoruuden intohimot nähdään suhteessa koko elettyyn elämään.
Tulokset ovat mielenkiintoisia.
Jotkin rakkaudet jäävät kestäviksi -
ja jotkin kuihtuvat. Siitä tietää, ettei kyse ollut aidosta rakkaudesta.
Onneksi -
musiikki on aina ollut osa elämääni, ja oletan, ettei se tosiasia muutu.
Onko tällä viimeisellä levyllä jokin tietty merkitys teille?
Kyllä on.
Mikä merkitys?
Ei siitä sen enempää.
Tässä tulee Hoagy Carmichaelin "Stardust".
Se sydämeeni jää
Tuo melodia tähtipölyinen
Tuo muisto pidätetyn rakkauden
KAPTEENI PETER TOWNSEND KUTSUTAAN TÄTEN TILAISUUTEEN
HYVÄ MARGARET
Hyvä Margaret, tämä kirje saattaa olla ikävän tungetteleva -
iloisen yllätyksen sijaan.
Suunnittelen vierailua Île-de-Francesta Lontooseen,
ja huomasin miettiväni, mahdatko suunnitella -
osallistumista Caledonian Clubin tilaisuuteen…
"…HMS Vanguardilla palvelleelle henkilöstölle."
Peter Townsend. -Niin.
Milloin olet kuullut hänestä viimeksi? -Siitä on varmaan 35 vuotta.
Eikös HMS Vanguard ole se, missä sinä ja Peter…
Rakastuimme.
Ei kai se heti ollut sentään rakkautta.
Tietysti oli.
Ensisilmäyksellä.
Jos niin sanot.
Kyllä sanon.
Hän oli elämäni rakkaus.
Etelä-Afrikan kiertue. Olimme molemmat ensi kertaa ulkomailla, joten vuosi oli…
1947.
Philip oli juuri kosinut, ja olin suostunut.
Isä kielsi hätäilyn ja järjesti kolmen kuukauden kiertueen.
Hän toivoi, että tulisit järkiisi. -En ikinä.
Samaan aikaan minä hullaannuin -
aamuratsastuksilla isän komean adjutantin kanssa.
Komean ukkomiesadjutantin kanssa.
Peter oli hyvä hevosmies.
Voin kuvitella.
Mitä hän mahtaa haluta sinusta?
Hän on jo lähes 80. Ollut pitkään naimisissa.
Niin. -Vieläpä onnellisesti, kuulemma.
Hänellä on lapsia -
ja lastenlapsia.
Menetkö tilaisuuteen?
Saatan mennäkin.
Miksi se kiinnostaa?
Hänen korkeutensa prinssi Andrew. -Äiti.
Kultaseni.
Kiitos, että suostuit tähän.
Pyysin kattamaan meille teetä.
Tämä vaatii ehkä jotain vahvempaa.
Tulin puhumaan avioliitostani.
Minulta itse asiassa liikenee sympatiaa Wyattia kohtaan.
Hän on vähän karkea, amerikkalainen kun on,
mutta jatkuvan poissa oloni takia Sarah tietysti tunsi olonsa laiminlyödyksi.
Kaiken huomioiden Steve oli aika kunnollinen kaveri.
Jolla oli suhde vaimoosi. -Ei ole enää. Hän on pois kuvioista.
Häipynyt.
Iäksi.
Mutta Sarahilla on uusi.
Taloudellinen neuvonantaja John Bryan.
Taivaan vallat.
Ja lisää valokuvia on tulossa.
Mistä? -Et halua tietää.
He tekevät Saint-Tropezissa jotain sanoinkuvaamatonta.
Olet oikeassa. En halua tietää.
Hän imee Sarahin varpaita.
Mitä? -Niinpä!
Minun tulisi olla varpaillani, kun puhun, mutten työnnä niitä muiden suuhun.
Voitko kuvitella? Varpaita!
Olisi tilannut voileivän, jos oli nälkä. -Tai kanankoipea.
Kanankoipea! Nerokasta.
Tämä on vain todella nöyryyttävää.
Siksi tällä kertaa -
ainoa vaihtoehtoni on mainita epämieluinen sana.
Diplomatiako?
Vai liennytys?
Olisiko velvollisuus liikaa pyydetty?
Avioero, äiti. -Kultaseni.
Hän on saanut tarpeekseen.
Enkä syytä häntä.
Syytän meitä. -Mitä?
Tiesimme, mitä Sarahin perheeseen ottamisesta seuraisi.
Kaikki kannustivat siihen. Sinä eniten.
Niin. Hän oli raitis tuulahdus.
Moderni, samastuttava ja hulvattoman hauska.
Se nauru… -Todella tarttuva.
Niin oli.
Mutta siten tässä perheessä toimitaan. Tuhoamme kaikki erilaiset.
Alkuun vakuutamme, että he ovat hyväksi järjestelmälle.
He ovat pelastuksemme. Salainen aseemme.
He saavat meidät näyttämään moderneilta. Normaaleilta.
Inhimillisiltä.
Silti opimme saman tuskallisen läksyn yhä uudestaan.
Kukaan luonteikas, omalaatuinen, eloisa, nokkela tai näyttävä -
ei kuulu järjestelmäämme.
Hyvä Peter. Oli ilo kuulla sinusta taas, ja odotan innolla tapaamista 7. päivänä.
Pyytäisin sinua pitämään silmät auki kuihtuneen 60-vuotiaan rusinan varalta,
mutta aika ei ole jättänyt minuun jälkiä,
ja näytän aivan samalta kuin tavatessamme viimeksi vuonna 1955.
Margaret!
Martin. -Teidän korkeutenne. Tänne päin.
…saatatte muistaa, että hän oli kiertueella.
Mukava nähdä taas. -Kuin myös.
Roger Carter.
Harold Armstrong Scott.
Mukava nähdä taas. -Samoin.
Marcus Moore.
Ja hänen majesteettinsa kuninkaan entinen adjutantti.
Teidän korkeutenne.
Peter.
…tanssittuaan vähän liian villisti prinsessojen kanssa -
liittyi juhlallisuuksiin. Minä, ja olettaakseni myös te muut,
en koskaan unohda Lohikäärmevuorten,
Victorian putousten, loputtomien autioiden hiekkarantojen -
sekä Port Elizabethin…
Margot-täti.
Hän saa näköjään värin poskillesi.
Onko hänellä nimi?
Tim.
Oletko onnellinen?
Oletko rakastunut?
Taidan olla.
Paheksuvatko kaikki? -Lähestulkoon varmasti.
Käy sitten kiinni.
Taistele hänestä.
Tämä kappale.
Se on lähtömerkkini. -Joko nyt?
Jo. Näkemiin, kultaseni. -Turvallista kotimatkaa.
Tämä kappale oli ennen merkkisi jäädä.
Tiedän, mutta minä… -Valitettavasti minä vaadin.
Olipa mukavaa.
Toivottavasti seuraava tapaamisemme ei ole taas 40 vuoden päästä.
Sattuneesta syystä palaan pian Lontooseen.
Ja haluaisin palauttaa sinulle jotain.
Kirjeesi.
Kyse ei ole torjunnasta.
Olen säästänyt ne kaikki.
Niiden lukeminen kuljetti minut ajassa taaksepäin, ja ne olivat minulle tärkeitä.
En enää nuorene tästä, ja jos minulle sattuu jotain…
En halua niiden joutuvan vääriin käsiin.
Ennemmin annan ne sinulle.
Miten huomaavaista.
Minäkin olen säilyttänyt sinun kirjeesi.
Joka ikisen niistä.
Hyvää yötä, Peter.
Hyvää yötä, teidän korkeutenne.
Kuninkaallinen prinsessa.
Hei, kultaseni. -Äiti.
Kirjani. -Olen melkein lukenut sen.
Kyllähän paljon kiehtovampaakin luettavaa olisi.
Älä nyt.
Oli miten oli…
Tulin puhumaan Timistä. -Kenestä?
Komentaja Laurencesta.
Vieläkö te kaksi… -Vielä.
Tulin kertomaan, että aiomme tehdä siitä pysyvää.
Kunnes kuolema meidät erottaa.
Mitä?
Tuskin tunnette toisianne. -Olemme tunteneet lähes kolme vuotta.
Avioeropapereidesi muste on tuskin kuivunut.
Ja tässä ilmapiirissä vieläpä.
Perhe on muutenkin suurennuslasin alla.
Eikö olisi viisainta odottaa?
Odottaako? -Hetki vain.
Olen iloinen, että olet löytänyt onnen. Tiedän, miten vaikeaa Markin kanssa oli.
Mutta kohtalo päätti, että synnyt kaikista perheistä juuri tähän -
kaikkine velvollisuuksineen.
Äitisi on Englannin kirkon korkein kuvernööri,
ja uusi avioliitto ensimmäisen puolison ollessa vielä hengissä -
on paitsi paheksuttua myös kiellettyä.
Kaipaan ehkä kaikkein vähiten muistutusta vaatimuksista, joita perhe tuo tullessaan.
Olen omistautunut roolilleni. Tehnyt kaikkeni sen eteen.
Pannut velvollisuuden kaiken muun edelle. Usein oman onneni edelle.
Viisi tilaisuutta päivässä.
300 päivää vuodessa viimeisten 24 vuoden ajan.
No.
Ette saa minusta kaikkea.
Enkä anna kaikkea.
Avioidun Timin kanssa.
Sisään vain. Hyvä tyttö.
Miten meni? -Hyvin.
Mennään vain. -Odota.
Teidän kuninkaallinen korkeutenne. Pyynnöstänne lähden kanssanne -
huomenna ratsastusretkelle Craigowan Lodgeen, jos sää sallii.
Kapteeni Peter Townsend.
Teidän korkeutenne. Minun on pitänyt kiittää teitä -
ystävällisyydestänne Balmoralissa.
Saatoitte luulla, että tekonne jäi huomaamatta,
koska olitte naamioitunut vihreään tartaanimekkoon ja tweed-takkiin.
Ei jäänyt.
Rakas Margaret.
Tämänpäiväinen visiittisi toimistooni oli aika varomaton.
Varomaton ja suurenmoinen.
Rakastan sinua kovasti.
Rakas Margaret.
Maailma on tunkeutunut yksityiseen paratiisiimme -
ja haluaa kieltää rakkautemme.
Minut karkotetaan.
Lähetetään pois kuin rikollinen.
En halua sinun kärsivän.
Sinut on luotu onnelliseksi.
Muista sopimuksemme.
Pysymme uskollisina toisillemme kaikesta huolimatta.
Margaret. Kirjoitan sinulle raskain sydämin.
Palasin juuri Brysseliin vuoden pituiselta maailmanympärimatkaltani.
Nuori nainen nimeltä Marie-Luce matkusti seuranani sihteerinä ja valokuvaajana.
Hänen seuransa on ollut elämäni harvoja iloja.
Olen päättänyt pyytää häntä vaimokseni.
Tiedän, että päätökseni on sinulle pettymys.
HÄNEN TARINANSA – HÄNEN ELÄMÄNSÄ
Minua kutsutaan nyt prinssi Kurjaavaksi.
Muiden solvausten ja valheiden muassa.
Yrität aina ymmärtää molempia osapuolia, mutta etkö sinäkin nyt viimein hyväksy,
että virallinen asumusero on ainoa järkevä ratkaisu?
Charles.
Pelkkä yhteensopimattomuus tai uskottomuus olisivat asia erikseen,
mutta Mortonin kirja on suorastaan kostonhimoinen.
Ja Diana kehtaa vielä väittää, ettei ollut tekemässä sitä.
Olen noudattanut pyyntöjäsi.
Olen 11 vuoden ajan yrittänyt saada liiton raiteilleen, mutta jossain vaiheessa…
Olen varsin tietoinen lasteni avio-ongelmista tänä vuonna.
Annen ja Andrew'n ongelmat ovat hyvin riipaisevia,
mutta sinun ovat omaa luokkaansa, koska olet tulevana kuninkaana omaa luokkaasi.
Vannoin kruunajaisissani valan, jonka sinäkin vannot omissasi.
Vannoin noudattavani Jumalan lakeja.
Ja Jumalan lain mukaan avioliitto on elinikäinen.
Monarkin odotetaan olevan naimisissa ja saavan perillisen,
mutta onnellisuus on etuoikeus, ei vaatimus.
Vannoit myös suojelevasi ja ylläpitäväsi kruunua.
Diana ei lepää ennen kuin on tuhonnut sen.
Sitäkö sinä haluat?
Aika hassua.
Olen vuosia halunnut modernia monarkiaa, joka heijastelee ulkomaailmaa.
Vertaa avioerojen määrää siellä ja omassa perheessämme.
Margaret on eronnut.
Anne on eronnut. -Hyvä on.
Andrew'ta on nöyryytetty, ja hän on eroamassa.
Minä olen ansassa ja haaveilen erosta. Ja sinä puhut moraalisesta esimerkistä.
Jos olisimme normaali perhe, sosiaalihuolto ottaisi meidät huostaan.
Joutuisit vankilaan! -Riittää.
Saimme modernin monarkiamme.
Se ei vain vastaa toiveitamme.
Tämä alkaa näyttää vanhempien vakavalta virheeltä.
Olen Edinburghin herttuan kanssa tehnyt selväksi lapsille,
miten tärkeänä pidämme avioliittoa.
Tunnen syvää sympatiaa.
Oma tyttäreni on eronnut.
Poikani on asumuserossa.
Voimme vain pyytää Jumalan ohjausta.
Miten tähän tultiin?
Sukupolvemme kasvatettiin uskomaan,
että avioliitto on ihanne ja avioero ongelma.
Tämä sukupolvi taas…
Niin.
Mutta prinssi ja prinsessa ovat vielä yhdessä.
Voimme yhä toivoa sovintoa.
Ja rukoilemme sitä kaikki.
Niin rukoilemme.
Päivittäin.
Olemme saaneet tiedon tulipalosta Windsorin linnassa…
…silminnäkijän mukaan koillissiiven savu ja liekit ovat selvästi havaittavissa…
…majesteetti on ajan tasalla operaatiosta, ja hän on käsittääksemme tulossa paikalle.
"Se roihahti kuin tulitikku."
Näin yksi silminnäkijöistä kuvaili paloa,
joka palokunnan ponnisteluista huolimatta ei vieläkään ole hallinnassa.
Koko pohjoisterassi on liekkien vallassa.
Palokunta yrittää estää niitä leviämästä -
ja tuhoamasta osaa Britannian korvaamattomista aarteista.
Tulipalo on nyt riehunut kuutisen tuntia,
ja valtaosa Windsorin linnan vasemmasta yläosasta on yhä liekeissä.
Tuhot sisäpuolella ovat ilmeisesti suunnattomat.
Osa katoista on romahtanut. Sisällä on savu-, palo- ja vesivaurioita.
Kysyin yhdeltä kuningattaren avustajista, mitä mieltä hän oli tapahtuneesta,
ja hänen mielestään kuningatar on kuin kuka tahansa äiti,
joka seuraa kotinsa tuhoutumista.
Hän ilmiselvästi musertunut,
ja ihmiset ovat tyrmistyneitä tapahtuneesta.
Rembrandt.
Säästyi.
Entä Rubens? -Säästyi, onneksi. Kuten Leonardokin.
Ikävä kyllä yli sata huonetta,
mukaan lukien yhdeksän valtiosalia, tuhoutui.
Uskallanko kysyä punaisesta salongista?
Ihme, että muistat sen.
Tietysti muistan.
Kaikki olivat lähteneet Lontooseen johonkin seremoniaan.
St Paulissa oli kiirastorstain messu. -Ja me jäimme kahden.
Vietimme koko iltapäivän salongissa keskusteluun vaipuneina.
Mistä ihmeestä me puhuimme?
Kaikesta ja ei mistään, kaiketi. -Ei suinkaan ei mistään.
Muistaakseni suunnittelimme innostuneina tulevaisuutta.
Täydellä vakaumuksella ja varmuudella.
Niiden suunnitelmien tavoin myös punainen salonki romuttui.
Miten surullista.
Olen utelias.
Miksi kirjoitit minulle kaikkien näiden vuosien jälkeen?
Kukaan ei elä ikuisesti.
Lääkärini teki sen minulle selväksi hiljan.
Otan osaa, Peter.
Kuulin samoihin aikoihin radiohaastattelusi ja halusin kai tietää,
oliko rakkautemme -
koko elämän mittakaavassa -
ohimenevää -
vai kestävää.
…kysellään remonttikulujen kattamisesta. Jotkut Labourin kansanedustajat uskovat,
että lasku kuuluu kuningattarelle, ei veronmaksajille.
Monarkia ei voi luottaa yksisuuntaiseen järjestelmään,
jossa veronmaksajat maksavat kaiken,
vaikka he itse eivät maksa lainkaan veroja.
Mitään vakuutuksia kiinteistöllä ei ollut.
Hyvä vai huono hetki?
…ehkä alkaa. Avuntarjoukset…
Aikakausista pahin.
Mistä se sai alkunsa?
Se metaforako?
Ei. Tulipalo.
Valaisimesta kai paloi sulake.
Yksityiskappelissa. Täysin viaton syy.
Vai oliko?
Vähän kuin jokin -
Agatha Christien arvoituksista.
Voin kuvitella monta epäiltyä,
joista jokaisella on täysin järkevä motiivi polttaa linna.
Mitä tarkoitat? -Esimerkiksi naapurini.
Dianako?
Vuosien laiminlyöntien turhauttamana hän päätti ottaa asiat omiin käsiinsä.
Vaikkakaan tuhopoltto ei olisi kyllin väkivaltaista. Hän käyttäisi atomipommia.
Eikö se ole jo pudotettu?
Yorkin herttua Andrew. Raivostuneena omalle äidilleen,
joka on koko hänen elämänsä uskotellut,
että hän on vastustamaton ja haavoittumaton,
vaikka hänen pääroolinsa onkin tulla nöyryytetyksi.
Minä.
Sinäkö?
Eikö minulla olisi syytä polttaa oman siskoni kotia?
Miksi tekisit moista?
Sen takia, mitä hän kielsi minulta.
Peter Townsendin.
Mitä?
Ilman aurinkoa ja vettä -
sato kuihtuu,
Lilibet.
Mietipä. Miten monta kertaa Philip on tehnyt jotain?
Tullut väliin, kun et ole voinut. Ollut vahva, kun et ole jaksanut.
Ollut vihainen tai päättäväinen, kun et ole pystynyt.
Monestiko olet kiittänyt häntä hiljaa mielessäsi -
ja ajatellut, ettet ikinä pärjäisi ilman häntä?
Peter oli aurinkoni.
Veteni.
Ja sinä kielsit minulta hänet.
Kielsin sinua kuningattarena, en siskona.
Olosuhteet ovat yhdentekeviä. Vain kiellolla on väliä.
Kiellolla, jonka nyt ulotat myös Anneen.
Anne on eri asia. -Miten niin?
Anne on kuninkaallinen prinsessa, joka ei voi päästä valtaan. Kuten minä.
Komentaja Laurence nai adjutanttina skandaalimaisesti asemansa yläpuolelle.
Peter oli adjutantti, joka toivoi vaimoa asemansa yläpuolelta.
Anne ja komentaja rakastavat toisiaan. Kuten minä ja Peter.
Molemmissa tapauksissa toinen on eronnut.
Tilanne on täysin identtinen kaiken muun paitsi lopputuloksen suhteen.
Anne saa luvan avioliittoon.
Minä en saanut.
Annen tarina päättyy onnellisesti.
Minun ei päättynyt.
Silti vielä 40 vuoden jälkeenkään -
et pysty myöntämään sitä, mitä minulle tapahtui,
etkä omaa rooliasi siinä kaikessa.
Kiitos, Peggy.
Majesteetti. -Äiti.
Tämäpä yllätys. Kuulin, ettet voi hyvin.
Olen vain vilustunut. -Minulle puhuttiin kuumeesta.
Siinä tapauksessa kannattaisi olla vuoteessa.
Lounas järjestetään minun kunniakseni.
En voi jäädä pois. -Kyllä voit.
En halua jäädä pois.
Katsoin myös puhettasi.
Tiedät, mitkä kolme kysymystä kysymme.
Tarvitseeko tämä sanoa? Tarvitseeko tämä sanoa nyt?
Tarvitseeko minun sanoa tämä?
Sitten vielä tämä kuvaus. Annus horribilis.
Se kiinnittää ihmisten huomion.
Eikä vain teatraalisen latinan kielen vuoksi.
Mene asiaan.
Asiani, kun kerran latinaa puhutaan,
on tempus fugit.
Aika rientää. Ihmiset unohtavat ajan myötä.
Jos sanot jotain tällaista, kukaan ei unohda.
Puhumattakaan siitä, että tämä on tunteenpurkaus.
Emme harrasta sellaisia. -Äiti…
Tämä voidaan myös tulkita virheiden myöntämisenä.
Se rohkaisee uusiin hyökkäyksiin.
Tämä on ollut ehdottomasti vaikein vuoteni vallassa.
Luultavasti elämässäni. Haluan kansan tietävän.
Senkö, että heidän kuningattarensa on masentunut?
Sen, että olen lihaa ja verta.
Sekä sen, että olemme epäonnistuneet velvollisuuksissa perhettä kohtaan -
ja olemme anteeksipyynnön velkaa.
Vai anteeksipyynnön?
Sanan ei tule kuulua sanavarastoosi.
Monarkia on ainoa osa valtiosääntöä, jossa on jumalainen elementti.
Kruunu päässäsi olet kirkastettu.
Anteeksipyyntö tahraa oman kunniasi lisäksi Jumalan kunnian.
Hänen, jonka tahdosta olet asemassasi.
En tiedä, onko tästä mitään hyötyä. -Kyllä on.
Hän saa mielenrauhan.
Hän on totellut Jumalan tahtoa 40 vuotta niin moitteettomasti kuin ihminen voi.
Hän on ansainnut oikeuden sanoa, mitä haluaa.
Ja meidän työmme on tukea häntä.
Ehdoitta.
Mistä asti olet ollut tuota mieltä? -Alusta asti. Ensimmäisestä päivästä.
Suo anteeksi. Myöhästymme Guildhallista.
Tervehtikää kuningatarta.
Nouskaa hänen majesteettinsa edessä.
Arvoisa kaupunginjohtaja.
Minkä tahansa tilaisuuden vuosipäivä -
on mahdollisuus itsetutkiskeluun,
mutta viimeisten 12 kuukauden tapahtumien valossa -
minulla on siihen ehkä valtaosaa enemmän aihetta.
Vuosi 1992 ei ole niitä,
joita muistelen myöhemmin puhtaalla ilolla.
Tästä on tullut varsinainen annus horribilis.
Mikään instituutio ei ole nuhteeton.
Eikö yksikään sen jäsen.
Kansa asettaa meille monarkeille korkean riman,
jota emme saa alittaa edes henkilökohtaisessa elämässä.
Jos emme pysty myöntämään menneitä virheitä,
emme myöskään voi toivoa sovintoa.
Tänään -
haluaisin kunnioittaa perhettäni, jos se sallitaan.
Koko 40 vuoden vallassaoloni ajan -
he ovat olleet kirjaimellisesti -
aurinkoni ja veteni.
Kaikkien tekemiensä uhrausten tähden.
Toden totta kaikille, joiden rukoukset ja onnentoivotukset -
ovat tuoneet minulle voimaa -
näiden 40 vuoden aikana,
haluan sanoa kiitos.
Nouskaa hänen majesteettinsa edessä.
Annus horribilis, vai? -Sitä se on ollut teille kaikille.
Ymmärrän, että iso osa siitä on syytäni.
Ihan tiedoksi,
kukaan ei syytä sinua.
Päinvastoin. Kaikki syyttävät minua koko ajan.
Ja täysin oikeutetusti.
Järjestelmä, jossa hallitsija on pääedunsaaja,
on valtavan vaikea teille muille.
Sinulle myös. -Se kuuluu toimenkuvaan. Myönnä pois.
Kiitos. Tule huomenna lounaalle.
Otetaan pikku hiprakat.
Kevennetään tunnelmaa.
Tulipalo, työ,
lapset,
Peter Townsend…
Tulisin mielelläni,
mutta menen Carlisleen avaamaan yrityspuiston.
Sitten Penrithiin Scots Guards Associationin tilaisuuteen.
Ja sieltä Hereditiesin tehtaaseen Cumbrian Kirkby Stephenissä.
Vedän sitten pöhnät yksin.
Rumin kera.
Minkä rommin?
Juotko rommia kuin mikäkin merirosvo?
En! Rum on koirani.
Aika hassua.
Minun vierelläni ovat Brandy ja Sherry.
Mitä se kertoo meistä?
Hyvää yötä, Lilibet.
Kyllä minä sinua rakastan.
Minäkin rakastan sinua.
Todella paljon.
Olipa keskiluokkaista. Eihän tehdä tuota enää ikinä?
Ei ikinä.
Hyvää yötä.
KAPTEENI PETER TOWNSEND 1914 - 1995
Tekstitys: Miia Mattila