Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Дозвольте одразу зазначити, що для мене честь познайомитися з вами.
Я читав про ваші ігри.
І я направду вражений.
Не можна, щоб такий геніальний розум
гнив у цій дірі.
Сидіти!
Лише в кількох людей є достатньо влади, щоб визволити вас із цього місця.
І я один з таких людей.
Влаштуємо все так, наче ви втекли.
Багато років тому було втрачено певні цінності.
Ми хочемо їх повернути.
Допоможете нам — будете вільні.
Прізвище «Тьюксбері»
ні про що вам не говорить?
РІК ПО ТОМУ
Я десь читала, що всі хороші історії починаються з весілля.
АНГЛІЯ
Де вона?
Принаймні ця точно так.
МАЛЬТА
Вона дуже запізнюється.
Хтось іде.
Добре.
Приготуйся.
Але, на жаль, на цьому весіллі відсутній один дуже важливий елемент.
Це я!
Ні, справді.
Розумієте, ця наречена має сумніви,
що готова стати леді.
Не чіпайте імбирний кекс. Шлунок вам не подякує.
ВЕСІЛЛЯ ЛОРДА ТЬЮКСБЕРІ Й МІС ЕНОЛИ ХОЛМС
Я згодна.
Леді Енола Тьюксбері.
Звучить химерно.
Я не згодна!
Шість років я доводила, що гідна прізвища «Холмс».
А тепер від нього відмовлюся?
А ще, мудра жінка казала мені…
-Ну, не мудра, а моя мама. -У тебе є два шляхи, Еноло.
Твій та той, що вибрали за тебе.
Але ж це Тьюксбері.
Можеш припинити?
Я не кину його там самого.
Нізащо.
Візнику Еріку?
-А я думав, ви втекли. -Шерлок уже там?
Дитино, на вашому весіллі вже всі, крім вас.
Готові їхати?
Так, рушайте!
Поспішіть!
МАЛЬТА
Мабуть, варто сказати, що весілля моє на Мальті,
невеличкому острові в Середземному морі,
з причин, які не так просто пояснити.
-Спокійно, вона прийде. -Авжеж.
Даруйте, мадам.
Дозвольте зауважити, що нас переслідує якийсь чоловік.
Явно не шляхетний.
Розбійники, пройдисвіти, грабіжники!
На Мальті таких із лишком.
Не вставайте, мадам!
Тут леді не місце!
А поки ще не леді!
-Швидше! -Візьміть це!
Мадам, що ви коїте?
Злізьте звідти!
Еноло!
Це я!
Докторе Ватсон!
Еноло, ти жива?
Чому ви були в масці?
Це лише хустка.
Пил згубний для моїх легень.
-Ти думала… -Що ви мене вб'єте?
-Ні. -Саме це я і подумала.
Чому ви за мною гналися?
Через твого брата.
Він зник.
Власне, я майже впевнений, Еноло,
що Шерлока викрали.
Даруйте?
Здається, вам треба пояснити, з чого це все почалося.
По правді кажучи, наші життя склалися саме так, як ми хотіли.
Тьюксбері й надалі виступав поборником змін і прогресу,
а я нарешті ввійшла до пантеону видатних вікторіанських детективів,
приєднавшись до брата.
Він допомагав тим, хто платив, а я — тим, хто просив.
А часом ми працювали разом.
Я була щаслива.
А тут слід обривається.
Ближче не підходьте. Місце має бути недоторкане.
Він сів на коня
і рушив на ньому в той бік.
-Непогане припущення. -У тебе інше?
На чоловіка накинули зашморг і повісили тут.
Бачиш рештки мотузки, які не зрізали?
А тут сліди від ніг, які шукали опору.
Шерлоку, це не місце зникнення.
Це місце вбивства.
-Це Шерлок Холмс? -З ними не так весело, як здається.
Весь тиждень я розслідувала, а на вихідних, ну…
Тьюксбері, що ти робиш?
Тут подарунок.
-Квіти? -Ні.
Трави?
Заплющ очі.
Добре.
-Чекай… -Що ти знайшов?
Я знайшов його.
-Яке сонечко. -Можеш повірити?
Рада знайомству.
-Це було прекрасно. -Боязкий.
Нам було весело.
А коли було не прекрасно і не весело,
ми просто були разом.
І це були найкращі миті.
Назад. А коли я нападаю, ти відбиваєш.
Ні, Тьюксбері. Тьюксбері!
Моє життя здавалося таким простим,
поки мій любий лорд не вирішив його трохи ускладнити.
Еноло Юдоро Холмс…
чи візьмеш ти мене,
Ернеста Авґустуса з роду Тьюксбері…
Так.
У нього є ім'я. Я теж здивована.
…за чоловіка?
Читайте всі!
ДЕТЕКТИВКА СТАНЕ ЛЕДІ
І тут про нас заговорив увесь Лондон.
Прекрасно.
-Чарівно. -Нічого собі.
Крім однієї людини.
Шерлока Холмса.
Найславетніший детектив у світі на чомусь зациклився.
Привіт, Шерлоку.
Там були самі карти й символи. Я нічого не могла розібрати.
І не розуміла, чому він від мене це приховує.
БЕЗІЛВЕЗЕР-ХОЛ
Квіти.
-Ми думали про хризантеми. -Хризантеми?
-Уже домовилися. -Так. Це мої улюблені.
Що далі?
Я зібрала короткий список наших рідних і близьких.
Так, у мене теж такий є.
Можна ручку?
Ще одна людина не зможе прийти.
Прошу.
ЕНОЛА — ТЬЮКСБЕРІ — ШЕРЛОК — ВАТСОН
А як же твоя мама?
Ми були б дуже раді.
Відколи в 1883 році прийняли Закон про вибухові речовини,
моя мама стала…
втікачкою номер один.
Тож присутність на широко анонсованій церемонії
поставить її безпеку під велику
загрозу.
Можливо, якийсь твій дядько…
-Мамо. -…поведе тебе під вінець?
Ну, я поговорила з Шерлоком…
Та-да.
…і він погодився це зробити.
-Справді? -Так.
Мої вітання.
Він буде вельми невдоволений.
Йому бракуватиме вишуканості й життя в очах.
Але він єдиний, хто в мене є. Буде чудово.
Звісно, не всі з боку Ернеста будуть присутні.
Його всі обожнюють, але…
Знаючи історію цієї родини, припускаю, весілля буде на Мальті?
…Мальта.
-Мальта? -Звідки взагалі ця ідея?
Я ходила чаювати з дамами,
і, звісно, всі за столом говорили про весілля.
Для когось…
Коли розмова зайшла про місце,
одна з дам запитала, де побралися ми з Пітером,
і мені це здалося пречудовим.
Мальта.
Щоб вшанувати твого батька.
-Вибач. -Це була його відрада.
Там він ніс військову службу. Там ми познайомилися і побралися.
І Ернест обожнював проводити там літо в дитинстві.
Так і є.
Звісно, ти можеш обрати інше місце. Це прерогатива нареченої.
Моє весілля на Мальті?
У мене було стільки запитань.
У що вбратися на мальтійське весілля?
У мене є знайомі на Мальті?
Ви вільні в суботу? У вас є плани на суботу?
Прикиньтеся моєю прапрабабусею.
А найважливіше: як Шерлок дізнався раніше за мене?
І чому його це стривожило?
Слухай уважно, Еноло.
Ось, що мені розповідала мама.
Хоч це і цяточка в Середземному морі,
за Мальту воювали фінікійці,
римляни і навіть Наполеон,
адже вона стратегічно важлива.
З 1814 року
острів контролює військо Британської імперії.
Вітаю.
Даруйте, мем.
Я і незчулася, як підкрався день весілля.
І ми опинилися в залі повній шанованих гостей.
Його рідня раділа, що молодий віконт нарешті обрав наречену.
А моя рідня
поводилася не так однозначно.
Більше ніхто з вашої родини не зможе бути присутній на весіллі?
Ні.
Леді та джентльмени,
як британський губернатор цієї прекрасної провінції,
маю за честь запросити нашого видатного захисника,
бригадного генерала Семпсона, виголосити тост.
Бригадний генерале!
Я вас познайомлю. Він чудовий.
Дякую всім. Дякую.
Я хрещений батько нареченого,
і для мене почесно й радісно виголошувати сьогодні цей тост.
Мій друг, лорд Тьюксбері,
Пітер,
пишався сином
і хотів виховати справжнього чоловіка.
І Ернест довів це,
адже його сходження в Палаті лордів
було більш ніж заслужене.
Молодий революціонер, готовий стояти пліч-о-пліч
зі знедоленими
і бачити в них майже рівних собі.
Можливо, вибір нареченої можна пояснити саме цим.
Я жартую.
Даруйте, це жарт.
Так, вона непересічна молода жінка.
Як і мій похресник —
непересічний молодий чоловік.
З них вийде прекрасна пара.
Леді та джентльмени,
ви не могли б підвестися?
Я перепрошую.
Привітаймо…
Вибач, я не знаю, що це було.
…щасливу пару.
За щасливу пару.
Шерлоку!
Де ти був?
Це тебе не стосується.
Що привело тебе на Мальту?
Нова справа? Тоді чому я про це не знаю?
Що то був за чоловік?
Еноло, я втомився.
Або ти хочеш забутися,
бо тобі нудно спостерігати за рішенням сестри, яке тобі не цікаве?
А, то це я хочу забутися.
Ти мене засуджуєш.
І доволі відверто.
Я тебе не засуджую.
На твоєму місці я б теж хотів забутися.
Нащо віддавати свою свободу цим людям?
Я не віддаю свободу. Лише одружуюся з лордом.
-Я розуміла, на що йшла. -Чим тебе привабила передбачуваність?
Ти ж не розумієш кохання.
Яка користь для розуму від шлюбу?
Ти відмовляєшся від імені.
-Від звання детектива. -Я буду працювати.
Приймаєш титул і звичаї, які не розумієш.
Ні. Ти гідна кращого.
Ти — Холмс.
А що мені дає це прізвище?
Батько мертвий.
Старший брат — зануда.
Мама — динамітна шашка, яка вже давно вибухнула.
Лишився тільки ти.
І якщо це твій вияв любові до мене,
то я радше відмовлюся від свого прізвища.
Ти надто емоційна.
Розумію, що ти засмучена,
але я маю рацію.
Ти завдала собі непоправної шкоди.
Я не настільки боюся суспільства і часом можу дотримуватися його правил.
Тьюксбері має одружитися. Тож я хочу, я мушу…
Робити, що тобі кажуть?
О, так.
Ти свиня, Шерлоку Холмсе.
Ця свиня бажає спокійно усамітнитися.
Тоді я бачила його востаннє.
Але щоб Шерлока Холмса
викрали?
Це неможливо.
Не просто можливо,
а вірогідно.
-Цікаво. -Що саме?
Кімнату перевернули догори дриґом.
Ну,
як на мене, тут порядок.
Його вбрання не чіпали.
Тобто той, хто це зробив, знає, що йому до нього байдуже.
А значить, той, хто це зробив, трохи знає мого брата.
Ще тепла.
Його схопили кілька годин тому.
Він курив бристольський тютюн.
Незвичний для нього сорт.
Його нотатки.
Хитромудрий код.
Я його зламаю.
-Над якою справою ви тут працювали? -На Мальті?
Ніякою. Ми на весілля приїхали.
Але вчора під час бенкету він за кимось стежив.
Справа?
-Яка справа? Чому я нічого не знав… -Стійте.
Холмс не зникає без підказок для Холмса.
Інші детективи теж існують.
Мій брат залишив десь знак.
А якщо ні?
Тоді ви не знаєте мого брата!
Я теж за нього хвилююся.
Знаю.
Даруйте.
Ти налякана. Як і я.
Не сумніваюся, що Шерлок сумнівався в мені,
але він мав щось залишити.
Шукаймо далі.
Х-О-С-Т?
Хост?
Так. Хіба це не місто в…
В Афганістані, так.
ХОСТ АФГАНІСТАН
-Де ти це побачила? -На дзеркалі.
На дзеркалі?
Може, це сліди боротьби?
Ні, це абетка Морзе.
Можливо,
коли його намагалися схопити,
він тягнув час і залишив нам це.
Хост?
Вони повертаються.
Гості з весілля.
Ні, він має зрозуміти.
Почалося.
Я здивована.
Яка зухвалість.
Цілковита ганьба.
Я зараз не найприємніша людина на Мальті.
Не дивно.
Але він усе зрозуміє, коли я розповім про зникнення Шерлока.
Тягни за кожну знайдену нитку, що стирчить.
Тьюксбері мене зрозуміє.
Я сподіваюся.
Але я не дозволю йому втекти.
Це підказка. Мама вчила мене,
що розгадуючи загадку, ти розплутуєш моток ниток.
Я втрачаю глузд.
Пропустіть.
Ні, стійте!
Сер!
Геть!
Мені дуже шкода!
-Геть! -Стійте!
Вибачте!
Зупиніть його!
Даруйте!
Геть з дороги!
Геть!
Сер!
Гляньте на мене. Я вам допоможу. Як вас звати?
Де мій брат?
Лють.
Лють?
Що за «лють»?
Лють.
Що за «лють»?
Сер, отямтеся!
Отямтеся. Що за «лють»?
Будь ласка, допоможіть!
Шукай те, що є,
а не те, чого ти хочеш.
І скоро дізнаєшся правду.
ШЕРЛОКА ВИКРАЛИ
ЧОМУ ЗАРАЗ?
ЧОМУ НА МАЛЬТІ?
Мого брата викрали, а чоловік, за яким він стежив, мертвий.
Чому той сержант здався Шерлоку підозрілим?
Чому його вбили?
Лють.
І хто?
Це все пов'язано.
Але наразі я не знаю, як саме.
У мене є лише два слова.
Ми знаємо, що таке «Хост».
Але що значить «лють»?
Якесь місце?
Людина?
Мабуть, Шерлок знав.
Його нотатки.
Авжеж він їх зашифрував.
Але мене теж виховали на шифрах.
Два слова по п'ять літер.
Четверта літера в першому така ж як остання літера в другому.
Хост. Лють.
Боже!
Тьюксбері!
Господи, Еноло!
От лихо!
-Я навіть не стукав, а ти… -Мене тінь налякала.
Кровить?
-Так, дуже. -Господи…
-Покажеш? -Ні…
Ніс зламала?
-Ні, я сам… -Якщо його трохи посмикати, він може…
Бідолашний ніс.
-Можна я подивлюся? -Стій.
Це твоя кров?
-Ні. -Еноло.
-Ні, це кров іншої людини. -Чудово.
Від будь-кого іншого таке почути страшно. А від тебе — полегшення.
-Ну? -Шерлок зник.
Я чув.
І мені страшно.
Не так я уявляв собі цю мить.
І, власне, я не так уявляв цей день.
Я вже їхала до тебе.
Ми мчали щодуху, але за нами погнався доктор Ватсон.
Я подумала, що він розбійник, намагалася стріляти,
тому моя сукня така…
Дозволь мені побути детективом.
Чому ви мчали щодуху?
-Спішили до тебе. -Ти вже запізнювалася.
На власне весілля.
Я вже певний час бачу твої вагання.
-Тьюксбері… -Не треба.
Мені дуже прикро, що я тебе скривдила.
Щиро сподіваюся, що тобі вдасться знайти брата.
Я в цьому впевнений.
Може, мама мала рацію. Мені судилося бути самій.
Ти добре впораєшся сама, Еноло.
Це перше місце, в яке він мене привів, коли ми приїхали.
Ми з батьком приїздили сюди щоліта.
Бачиш печеру?
Так.
У дитинстві він розповідав мені, що там схований скарб.
І щоліта я просився піти в ту печеру.
Ми запалювали сірники,
разом ходили в темряві,
вдаючи піратів.
Ходімо, корсаре.
Я добре пам'ятаю, як у мене калатало серце,
бо я щиро вірив, що ми зараз знайдемо якусь скриню.
Я обожнював його історії.
Так.
То були одні з найщасливіших часів мого життя.
Я не хотіла його кривдити.
Я не знаю, чи впораюся з цією справою.
Але якщо та людина готова вбивати, щоб приховати свою особу,
що чекає на мого брата?
Пожежа!
Ні!
Тьюксбері!
-Де Тьюксбері? -Пішов усередину!
-Ні! -Він шукав свою матір!
Ми його відмовляли!
Еноло, стійте!
Мамо! Ти там?
Тьюксбері!
Я тут!
Мамо!
Де ти?
Мамо!
-Мамо! -Тьюксбері!
Тьюксбері!
Тьюксбері.
Треба йти. Вона не тут.
-Її не бачили. -Нам треба вийти.
Ні. Мамо!
Тьюксбері, це ти виламав двері, коли заходив?
Ні, не я.
-Тьюксбері. -Мамо!
Глянь на мене.
-Її викрали. -Що?
Нам треба вийти. Негайно.
Благаю!
Мамо!
Глибокий вдих.
І ще раз.
Ще разок.
Що ж,
звучиш ти нормально, хоч можеш почуватися інакше.
Нащо комусь викрадати його матір?
Докторе Ватсон,
як вчинив би мій брат?
Глибокий вдих.
Я лікар, а не детектив.
Знаєш, коли я лише переїхав,
він гадки не мав, що зі мною робити. Якщо можеш уявити.
Але я хотів подружитися,
тому щодня готував тацю для чаювання
і запитував, як просувається його нова справа.
І щодня він гадки не мав, що сказати.
Наче чай — це пістолет біля його скроні.
Він просто не міг зрозуміти, чому мене це може цікавити.
Я намагався щодня.
Врешті я подумав: «Це тебе засмучує, Джоне. Забудь».
Якось я сидів біля каміна, завершуючи свою роботу,
аж тут прийшов він, з чашкою чаю.
Жахливого чаю.
Так, забагато молока.
Аж занадто.
Але ми сіли разом, і він вперше розповів мені про свою справу.
І я дощенту цим захопився.
Що він розповів?
Це між нами двома. Й моїми щоденниками.
Але
ти запитала,
що сказав би Шерлок, якби був тут.
Він не тут.
А ти — так.
Він вважає твій інтелект рівним свого.
Щиро сподіваюся, що він має рацію.
Спробуй, Еноло.
Поговори з ним.
Вітаю.
Думаєш, це ті ж люди, що викрали Шерлока?
Я впевнена.
-Нащо їм моя мама? -Не знаю.
Але я це з'ясую.
Я знаю, що ти її знайдеш,
але вона не така сильна, як Шерлок.
У неї завжди було
безтурботне життя.
Коли ви бачилися востаннє?
Я пішов від неї
о дев'ятій. Заходив сказати «добраніч».
Вона мене втішала.
Зранку все не здаватиметься таким поганим.
Вона була в нічній сорочці, Еноло.
Не можна марнувати ні миті.
Я попрошу генерала допомогти.
Що сказав би мій брат?
Леді нізащо не вийде з кімнати без супроводу о такій порі.
Вона лягла спати.
У мою кімнату теж увірвалися.
Повернутися на місце злочину — це ризик.
А як пояснити пожежу?
Невже це викрадач, убивця і палій в одні особі?
Не те запитання.
Назад.
Чому викрадач зробив підпал?
Точно.
Викрадач щось шукав.
Але, що б він не шукав, він це не знайшов.
А коли не можеш щось знайти…
Спали все, щоб інші не знайшли й поготів.
Зосередься, Еноло.
Не сумнівайся, на кону моє життя.
І твоє, ймовірно, теж.
Медалі.
Ви хто такий?
-Агов, стоп. Спокійно. -Хто ви?
Чому ви тут?
Я не скажу.
-Де Шерлок Холмс? -Не знаю.
-Де Шерлок? -Я ж кажу, не знаю.
-Куди його забрали? -Я його не чіпав.
Запевняю, мені нічого втрачати.
Це дурнувата ідея.
Ні, ви ж не дурненька.
А оце була дурниця.
-Ви… -Ой, леді…
Гаразд. Я…
Здається, вашого брата викрала професорка Аделіна Лютт.
Лють.
-Хто вона? -Що?
Де вона?
Слухайте, я стежив за вами,
бо сподівався, що ви знайдете її там, де не зміг я.
Вона — безжальна примара.
І до неї дослухається губернатор.
Вона з'явилася рік тому. Знала все про всіх. Ми їй не довіряємо.
І вона викрала мого брата й леді Тьюксбері?
Будь ласка, відпустіть мене.
Хто ви?
Мене звати Мікель Міцці. Я з Антиреформістської партії.
Ми віримо у вільну Мальту.
Ми хочемо позбутися вашої корони.
Вашого винищення.
Щоб наші солдати не гинули у ваших війнах,
поки вам байдуже до їхніх життів.
Щоб ви не контролювали країну, про яку нічогісінько не знаєте.
Я знаю, хто ви, Еноло Холмс.
Видатна детективка.
Думаю, ваш брат…
Якщо попадуся поліції, мене надовго кинуть за ґрати.
-Мушу йти. -Ні, розкажіть більше.
Я вам ще допоможу.
-А ви — мені. -Не йдіть.
-Наші шляхи ще перетнуться. -Є запитання.
Я стежитиму за вами. Бувайте, Еноло.
ВАЛЛЕТТА, СТОЛИЦЯ МАЛЬТИ
ПОЛІЦІЯ
Нам про вас відомо, міс Холмс.
Інспектор Лестрейд дуже нам допоміг.
Він сказав, що проблеми — це ваш почерк.
Які проблеми?
Свідок бачив вас біля трупа на місці злочину.
Постріл був зверху.
Біля трупа, про який ви не повідомили.
-А потім ми знайшли вас у… -Сержанте, мій брат зник.
Як і моя майбутня свекруха.
Я детективка
і намагаюся знайти жінку, яка за це відповідальна.
Яку жінку?
Професорку Аделіну Лютт.
Чому вас цікавить…
Сержанте Індрі.
Так, губернаторе.
-Ви припустилися великої помилки. -Сер, я…
Ваші повноваження стосуються злочинів мальтійців.
Енола Холмс — англійка.
-Вона вища за вас. -Сер…
Я не вважаю себе вищою…
З усією повагою, вона тут у кримінальній справі.
-Я не думаю… -Мені байдуже, що ви думаєте, сержанте.
Міс Холмс, ви можете йти.
Ще раз перепрошую за цю плутанину, міс Холмс.
Дякую за втручання, сер.
-Ви дуже допомогли. -Авжеж, сер.
Що це?
Літній карнавал.
Яка радість.
-Мені теж було ніяково. -Так тут ставляться до людей?
-Це система. -Система, яка не працює.
Чому він не хотів, щоб я говорила з сержантом?
До речі, я знайшла це в кімнаті твоєї мами.
Чиї вони?
Це ж медалі мого батька. Може, це мав бути весільний подарунок?
Еноло?
Що ти побачила?
Еноло?
Лють…
До неї дослухається губернатор.
Еноло!
-Тьюксбері, я мушу йти. -Еноло…
Піти з тобою?
Поговори із сержантом. Дізнайся, що йому відомо.
Стійте.
Ні.
Стійте!
Агов?
Не треба було за мною йти.
Ви професорка Аделіна Лютт?
Ні.
-Я просто шукаю свого брата. -Це була помилка.
-Я вам допоможу. -Вона вас уб'є.
-Воно вас уб'є. -Хто?
Хто вона?
Скажіть. Будь ласка, скажіть.
Знову.
Ні.
-Хто вона? -Вона вас уб'є.
Усе чує.
І її роками ігнорують.
-А вона всіх обіграє. -Усе це гра.
-Для неї це просто… -Весело.
Може, ми ще вийдемо на танцмайданчик.
Влаштуємо все так, наче ви втекли, професорко.
Моріарті.
Яка ж ви розумниця, Еноло Холмс.
Годі!
Де мій брат? Він мертвий?
Він мертвий?
Ще ні.
Його ув'язнення — моя радість.
Він уже зневірився в тому, що ви його врятуєте.
Чому ви тут?
Хіба це не прекрасно?
Британці будують на Мальті мережу каналізацій.
Пречудова схованка.
Ну і, звісно ж, весілля.
Усіма тими оголошеннями в газетах ви практично запросили мене.
У нього був такий засмучений вигляд, коли він на вас чекав.
Невже ви завагалися, Еноло?
А, може, він заслуговує страждати.
Хочете занапастити мою родину?
Серед іншого, так.
Ви відстаєте більше, ніж я думала, детективко Холмс.
Ні!
Геть від моєї доньки!
Мамо! Відпустіть мене!
Юдора Холмс.
-Яка честь. -О, ні.
Це для мене честь.
Ваші діти мене дратують.
Мене вони теж дратують.
-Усе гаразд? -Так.
Вона втекла.
Це я!
Це якась безглузда сміховинна нісенітниця.
Безглуздо те, що ти тут, мамо.
Ідеш від мене?
Так, іду.
Бо на мене чекає робота.
Брат зник, як і моя майбутня свекруха, і…
Я тебе дуже давно не бачила.
Ну…
На весілля я приїхала.
Коли ти в розшуку, то про таке не варто попереджати.
То ти збиралася тишком побачити моє весілля і втекти назад у Лондон?
-Звучить не так романтично, як я уявляла. -А як ти це уявляла?
Я хотіла побачити, як ти йдеш під вінець.
Я хотіла
побачити тебе.
Тепер обіймемося?
Мамо.
Усе, у мене ще є справи.
Власне, мою улюблену дитину викрали.
Улюблену?
Знайома з Шерлоком? Неперевершений боєць, а розум який.
І тепер ти маєш його знайти.
Думаєш, я не здатна?
Навпаки. Я думаю, що ти особлива.
Дозволь дати тобі пораду.
Моріарті розумом схожа на твого брата.
Отже, дивися на те, що перед тобою, так.
Але не забудь заглянути за лаштунки.
Загадка завжди така ж підступна, як і той, хто її склав.
Запиши це.
Зав'яжеш?
Яка в тебе була сукня?
Потріпана.
І чому тебе не було в церкві?
Краще я іншим разом поясню.
Не впадай у розпач, люба. Ти дізналася найважливіше.
Шерлок живий.
Вони обоє живі?
Так.
І це все Моріарті?
Так.
Весь цей час.
І ти мало не загинула?
Я попалася на її гачок. Двічі, Тьюксбері. Двічі!
-Це на мене не схоже. -Ти повелася сміливо.
-Я сама. Усе гаразд. -Я наполягаю.
Будь ласка.
Чому ти до мене такий добрий?
Бо це мій вибір.
Ти все, що в мене є, Еноло.
Я тебе не втрачу.
Це пляжна кабінка?
Що?
Еноло, ти…
Роззуйся. Послизнешся.
Я в такій ще ніколи не була.
І все це для того, щоб жінка могла поплавати.
ПЛЯЖ СЛІМА
Хочеш поплавати?
Я скучив.
Я теж.
Я ж не змушував тебе до шлюбу?
Ні.
Я ж ніколи не казав, що ти мусиш за мене вийти, так?
Коли я сказала «так»,
я казала це тобі.
А потім набігла купа людей, які почали вказувати
що мені говорити, як мені поводитися, кого мені запросити і…
-Так. -Я почала почуватися негідною.
Але я не сумнівалася в тобі.
Чи в тому, щоб жити це життя разом,
щоб бути разом.
Пробач мені.
Я знаю, що зробила тобі боляче.
Дякую.
Пийте.
До такого можна і звикнути.
Дайте води їй.
Я втамую її жагу, коли закінчу з вами.
Пропоную
розважитися.
Не розкажете, що я задумала?
Підказок було вдосталь.
Так.
Ви прибули на Мальту рік тому.
Підозрюю, що в інтересах когось при владі,
адже вони домовилися про ваш вихід з в'язниці.
Я вважаю, що ви хитрістю заманили сюди мою сестру на її ж весілля.
Як саме? Я не знаю.
Але, на диво, вам це вдалося.
Про це вам варто запитати в сусідки по камері.
Як же легко вами маніпулювати, леді Тьюксбері.
Ваша мрія про екзотичне весілля.
Нагадайте, а де ви з чоловіком побралися?
Мальта.
Майстерний хід.
З ваших вуст це висока похвала.
Коли ми прибули на острів, ви запустили в дію свій план.
Викрали мене, щоб змусити Енолу
діяти за вас.
Тобто я ув'язнила вас, щоб працювала вона.
Нащо мені це?
Бо ви знаєте, що їй не байдуже.
І це не запитання.
Енола поводиться раціонально.
Робить усе можливе, щоб виправити ситуацію, а от ви…
Ви служите комусь іншому? Ні.
Ви не працюєте на когось чи з кимось.
Їм так здається,
але ви позбуваєтеся людей,
щойно вони виконають свою роль.
Невже це заради помсти?
Ні.
Це занадто приземлено для професорки Моріарті.
Я казала, що познайомилася з вашою матір'ю?
Вона підриває поштове відділення, а ви радієте.
Неправда.
А коли я краду гроші в корупціонерів, ви спостерігаєте, як я сідаю за ґрати.
То це через гнів на нас.
Я гніваюся на лицемірство.
А ви мене лише втомлюєте.
Ваші припущення примітивні.
Я очікувала кращого.
Я зіграв у вашу гру.
Ви обіцяли дати воду.
Справді.
Ви мені не потрібні…
а вона й поготів.
Нічого.
Я не дуже хотіла пити.
Не хвилюйтеся, леді Тьюксбері.
В Еноли все вийде.
Весь цей час це була Моріарті.
МОРІАРТІ
Але чому?
Хочете занапастити мою родину?
ЛЮТЬ
Щоб помститися нам?
Це занадто примітивно для неї.
Моріарті розумом схожа на твого брата.
Дивися на те, що перед тобою,
але не забудь заглянути за лаштунки.
За цим ховається ще щось.
Але що?
Еноло, ти спиш?
-Я тут подумав. -Так?
Жінка у сливовій сукні…
Господи, твої майбутні родичі просто нестерпні.
Та жінка сунула мені горщик, наче я покоївка.
Мамо.
Ага, зятьок.
Ну, майже. Ви знову разом?
Я, до речі, цілком згоден. Мої родичі нестерпні.
-Ернест. -Тьюксбері.
Юдора Холмс.
-Це для мене честь. -Він мені подобається.
Потрібен горщик?
Так, дякую.
Що ж, доню, ти знайшла нитку, за яку варто потягнути?
У нас закінчився морфін і бинти. Я так втомився.
Скажи, що ми вже скоро знайдемо Шерлока.
Ви, мабуть, доктор Ватсон.
Юдора Холмс.
Дуже радий.
Два привабливі чоловіки у наметі. Нам щастить.
Казатимеш усе, що спадає тобі на думку?
Так.
Докторе Ватсон, ми вже наблизилися до Шерлока,
але мені бракує зачіпок і потрібно подумати.
-Тоді краще залишити тебе наодинці. -Так, дякую.
Шерлоку, приміром, потрібна цілковита тиша.
Так, але Шерлок зануда.
Невеличке обговорення піде роздумам Еноли на користь.
-Я… -У мене є ідея.
-Троє. Це вже навала. -Вітаю.
-Даруйте. Я був поряд. -Ні, ви підслуховували.
-Ви в курсі, які ви шумні? -А це хто?
Мене звати Мікель Міцці. Я з Антиреформістської партії.
-Ми… -…проти корони.
І хочете звільнити Мальту.
-А взагалі, вийдіть усі, будь ласка. -Ні.
На жаль, ви дещо пропустили.
Жінка у сливовій сукні. Так? Її капелюшок.
Він від Garrett & Co.
Мода цього року.
Радий за неї.
Так, це… Вибачте. Це капелюшок для суспільства.
Хтось не пошкодував грошей, щоб вона вписалася у вишукане товариство.
На мою думку, та жінка була не вбивцею і не солдаткою,
а шпигункою Моріарті.
Чудове припущення.
Якщо з'ясуємо, за ким вона шпигувала,
і якщо вона справді працювала на Моріарті, то зможемо зрозуміти її мотив.
Дайте подумати.
Перед карнавалом вона спілкувалася з двома чоловіками.
Один з них — губернатор,
а от на другому була маска лиса
й медалі.
Бригадний генерал.
Чому він розмовляв зі шпигункою Моріарті?
Тьюксбері, де медалі, що я тобі віддала?
На ньому була ця.
Така ж, як і в солдата з бенкету.
…ви не могли б підвестися?
АФГАНІСТАН
Афганістан.
Англо-афганська війна.
Медалі були в тих, хто брав участь у битві за…
Хост.
Мій батько й хрещений разом воювали за Хост.
-Бригадний генерал? -Треба поговори з ним.
Як це зробити?
ШТАБ БРИТАНСЬКОЇ АРМІЇ
Струнко!
Військові мають талант серйозно розповідати ні про що.
Кабінет генерала в цей бік. За мною, джентльмени.
Ні, нам треба діяти, як Моріарті.
Треба схитрити.
Отже, хто з нас на цьому знається?
Я йду.
-Отак. -В молодості це було простіше.
Тримай. Гаразд, ходімо.
Ідіть уперед. Я триматимуся позаду, як ваш слуга.
Ні. Нащо?
Не мені пояснювати колонії колонізаторам.
На жаль, ніхто тут не зрозуміє,
чому мальтієць іде пліч-о-пліч з англійками.
Мамо, то який план?
Поводься пихато. Не хвилюйся.
-Ви зараз про це говорите? -Так, сер. Бо це важливо.
У вас є план будівлі?
Перепрошую, мадам.
Що сталося? Вам допомогти?
Даруйте.
Добридень. Якраз вас я і шукала.
Не підкажете, де архівний відділ?
-Що? -Архів.
Так. Я тут від імені генерала.
Генерала Семпсона.
Хочу здивувати мого чоловіка, полковника Ремніґтона.
Ремінґтона.
Полковник Ремінґтон?
Мені це ім'я не знайоме.
-Невже? -Так.
Ви в цьому впевнені?
Так, мем. Я пригадав.
Дозвольте, я проведу вас в архів. Ви ж просили?
Добре.
Не забувай, що дехто був леді, перш ніж стати втікачкою.
Мені шкода. У мене немає новин про твою матір.
Але всі хвилюються.
-Усі мої підлеглі її шукають. -Дякую за допомогу.
Але я тут з іншого питання, сер.
Я хотів запитати у вас про місто, під назвою Хост.
Так, Хост. Здається, я про нього чув.
-Ви були там з батьком. -На Англо-афганській війні.
Хост. Так, я пригадав.
Я перепрошую. Як грубо. А ви хто?
Доктор Ватсон, сер.
Капітан Ватсон. Я служив в Ашанті.
Важкі були часи.
Так, сер.
Ти впораєшся, люба?
Треба спішити, поки він не отямився.
З чого почнемо?
Читатимемо, люба.
Читатимемо.
Будь-що, що стосується Хоста чи Англо-афганської війни.
Лорд Тьюксбері-старший багато розповідав мені про події в Хості.
-То ви знали Пітера? -Так.
І Пітер казав, що хоче, щоб його син став частиною рішення.
Мені не подобається тон цієї розмови.
Ми прийшли просити про допомогу.
Ми вважаємо, що народу Мальти загрожує небезпека.
І ми хотіли б дізнатися, що вам відомо,
про те, що сталося в Хості.
Повір, про деякі речі краще не знати, хлопче.
Я розумію, що може статися в битві.
Про межі, які перетинають.
Бойовий медик, навіть у званні капітана,
гадки не має про рішення…
Я забирав мертвих з поля бою.
Я був під кулями. Отримував їх.
Не сумнівайтеся, я розумію наслідки.
Хост.
Я знайшла.
Гляньте.
Ці документи пошкоджені.
Так, сторінки вирвали.
Що б там не було, усе набагато серйозніше, ніж ми вважали.
Гляньте не відбитки літер.
Їх можна відтворити.
Мамо, в тебе є олівець?
Дякую.
Ні!
Переживе.
Щось є?
У битві брали участь і британські, і мальтійські солдати.
«Місію виконано. Кількість жертв незліченна.
Репарації — одна тонна афганського золота.
Місцеві назвали це "чисткою". Це була крадіжка».
Моріарті відомо про золото.
Але звідки?
Сержант Н. Сміт.
Ну звісно.
Він був її інформатором.
Яке жахіття.
Відповіді, які ми отримуємо, не завжди такі, як нам хотілося б.
Гаразд, люба.
Ми злочинці. Це все, що ми могли зробити.
-Олівець? -Так.
Тепер твоя черга. Покажи їм.
-Тьюксбері! -Тихіше!
Вони крали!
Вони мародерили й розграбували Хост.
-Про що ти? -Я розумію, хто вона і що робить…
Вони вбили невинних і викрали золото з храму в Афганістані.
І все це за наказом британського уряду.
Вони привезли його на Мальту і сховали.
Це правда?
Так.
Сер, мій батько був порядною людиною. Ви ж знаєте.
Скажіть же…
Він був порядним.
У війні є практичні аспекти, які виходять за межі порядності.
Що ви маєте на увазі?
Британський уряд і збройні сили були на ножах.
На нас тисли, щоб ми скоротили витрати. Але це було неможливо.
Це війна.
Тому було прийняте рішення владнати це…
Грабунком?
-Вбивством? -Це були репарації наперед.
Це усталена практика після війни.
Відшкодування витрат і втрат.
А як же їхні втрати?
Зрозумійте, ми воювали за імперію.
І сталися
певні прорахунки.
Прорахунки?
Прорахунки? Де ваша честь?
Даруйте, сер, а яку роль у цьому відіграв мій батько?
Йому наказали це зробити?
Батько тебе любив.
Безмежно.
Ця операція…
його задум.
-Перепрошую. -Тьюксбері.
Вибачте.
Дозволь мені.
Мій батько теж був солдатом.
Вірним слугою Британської Індії.
Він обожнював корону.
Вірив у її право правити Індією.
І я думав, що це правильно. Я ще був дитиною.
А він — моїм героєм.
Золото. Що з ним сталося?
Ви розумієте, що чекає на леді Тьюксбері й Шерлока,
якщо ви мовчатимете?
Що ж, золото перевезли сюди.
Чому?
Це мали представити так, наче його знайшли на Мальті.
Власне, привезли з Мальти.
Але воно не потрапило в Британію, так?
Пітера замучило сумління.
Лише в Ашанті я усвідомив, якої шкоди завдає наша корона.
І те, як жорстоко ми ставимося до людей.
Я раптом наче прозрів.
Я прозрів щодо нього.
Коли ми повернулися на Мальту,
він дочекався, поки команда зійде на сушу, і втопив корабель,
стверджуючи, що золото втрачене з ним.
-Він мав повернути золото. -Ні.
Ні, люба. Британська імперія не може взяти провину на себе.
Яка це ганьба…
Старші офіцери так лютували, що ми…
Ми злякалися за свої кар'єри і…
Звинуватили мальтійців з нашого загону в заколоті.
І дивилися, як їх покарали за зникле золото.
Нас усіх виховують,
але найбільше виховує правда.
Більше за наших героїв.
Більше за наших батьків.
Я завжди вважав батька великою людиною.
Багато людей відволікаються на велич і гублять себе на шляху до неї.
Але робити такі жахливі речі…
Я не зможу вас втішити, лорде Тьюксбері.
Єдине, що я можу сказати: вам не обов'язково йти тим самим шляхом.
Де золото зараз?
Та звідки ж мені знати?
Він не хотів покладати на мене його тягар.
Пітер казав, що то піратське золото,
і він не хоче, щоб я був ним заплямований, тож я…
Піратське золото?
Бачиш печеру?
У дитинстві він розповідав мені, що там схований скарб.
Ну звісно.
Звісно.
У Моріарті не буває лише однієї мети.
Чому б мені не отримати частку вашого незаконного багатства
і водночас покарати вас?
Вона хоче звинуватити нас й отримати крадений скарб.
Я знаю, де золото. А вона — ні.
Хто?
«Загадка підступна, як і той, хто її склав».
Як я це не помітила?
Я б мала здогадатися, коли вона спробувала мене вбити.
Вона мала б мене вбити.
Щоб не видати свою особу.
Так, це було б зручно.
Це гонитва за вітром.
Придумана гонитва.
Вона розставила пастки, а ми клюнули.
Лють.
Знахідки.
Викрадення Шерлока й леді Тьюксбері.
Пожежа в готелі.
Я втратив розуміння того, що тут відбувається.
Я не здивуюся, що це саме вона
намалювала абетку Морзе на його дзеркалі.
Єдиний елемент, якого бракувало, це батько Тьюксбері.
І… вона знала про Хост. І знала про нього.
І знає, що Тьюксбері мене кохає.
Лише він привів би мене до нього.
-До мене? -Так.
А ви приведете мене до золота.
І за кожним нашим кроком стояла вона.
Тьюксбері.
Тьюксбері, я…
Я розкрила справу.
Справді?
І в мене є план.
Моріарті сплела свою павутину,
а я мушу в ній заплутатися.
ТУТ СХОВАНО СКАРБ
Думаєш про те, що і я?
Так.
Вона за нами спостерігає, але поки ще не знає, де золото.
Я їй покажу.
Ви знаєте, що робити. Будьте тут.
А якщо вона глибоко в печері?
Докторе Ватсон,
це хороший план.
Якщо вона там, я з нею розберуся.
Щасти.
Геть від мене!
Докторе Ватсон?
Вибач.
Де мій брат?
Він буде вільний, щойно я отримаю бажане.
Як вам довіряти? Я вже бачила, як ви вбили двох.
Завжди така зверхність.
Нащо захищати золото, опорочене кров'ю?
Воно очорнило вас,
як і того миршавого хлопчину, чиє бридке прізвище ви мало не взяли.
Хоча що вже казати про прізвище «Холмс»?
Цікаво, на яких привілеях воно тримається?
Може, на цукрі? З Ямайки?
На шовку чи бавовні з Індії?
Дуже мало британських прізвищ не заплямовані
стражданнями, які несе імперія.
Там ще 20 таких скринь.
Ну от. Золото ваше.
Де мій брат?
Яка ж ви щиросердна.
Справді думали, що я так просто віддам вам вашого брата?
Я більше не дозволю ні вам, ні вашому брату, зривати мої плани.
І знову ви на крок позаду, міс Холмс.
А ви в цьому впевнені?
Вас оточено!
Не лише ви маєте друзів на Мальті, професорко.
Кидайте зброю!
-Зараз! -Еноло!
Ні!
-Ні! -Еноло, стій!
Еноло!
Рятуйте!
Ми тут!
Я тебе кохаю.
Вона сповнена прагнення до боротьби.
Шерлоку!
Розв'яжи її! Розв'яжи її, Еноло!
Гаразд.
Добре. Зараз.
Вибачте, якщо боляче.
-Ні. -Я повернуся. Дихайте.
Тихо!
Не смикайтеся!
Ні.
Ні!
Застрелити вас — це такий нудний кінець.
Ви мене заманили.
Я вражена.
Це було легко.
Ви зовсім не схожі на брата.
Він нічого не виказує.
Але ви?
Ви така
емоційна!
Ти надто емоційна.
Це зрозуміло,
але недоречно.
Як на мене, це зрозуміло…
і дуже доречно.
Дні.
Шерлоку, ні.
Скажи…
чому ні.
Бо ми не такі.
Бо це не наші цінності.
Якщо передамо її поліції, вона знову втече.
І знову полюватиме на нас.
І все це
кляте дійство буде повторюватися.
І повторюватися.
Замовкніть!
Шерлоку, глянь на мене!
Не роби цього.
Подумай.
Ти надто емоційний.
Мені повідомили, що Моріарті етапують назад у Британію
без шансів на втечу.
А тим часом ми з доктором Ватсоном відвеземо золото в Афганістан,
щоб повернути тим, у кого його вкрали.
Завдяки лорду Тьюксбері мені надали право проводити розслідування.
Ми покараємо всіх дотичних до злочинів на Мальті.
Діяння Моріарті викрили велике зло.
Можливо, настав час звільнити Мальту від британців.
Так.
Так, мабуть, ви маєте рацію.
Сподіваюся, ви зрозумієте мій намір.
Батько тобою пишався б.
Пора?
За королеву й країну,
що б це не значило.
БРИТАНСЬКІ УРЯДОВЦІ ЗА ҐРАТАМИ
ВИКРИТО ВОЄННИЙ ЗЛОЧИН
МАЛЬТІЙСЬКИХ СОЛДАТІВ ВИПРАВДАНО
Вона смілива.
Часом, мені бракувало стійкості, яка була в неї.
Моріарті бачила й намагалася це викорінити.
Але їй так і не вдалося.
Твої нотатки.
Їх було нелегко розшифрувати.
А ти думаєш, я зміг би розшифрувати твої?
Ти моя сестра,
але наші нотатки, як і наші розуми, належать лише нам.
Так, твоя правда.
А твій розум, Еноло,
викликає надзвичайний захват.
Дякую.
Дякую за все.
Бо я…
забувся.
Але швидко пригадав.
Думаєш, що бачив страх.
Аж раптом
опиняєшся в темному місці
з тим, кого не можеш захистити.
Доктор Ватсон теж
боровся за тебе.
Добре.
Він хороша людина.
І Тьюксбері теж не такий простий, як здається.
Так. Він чогось вартий.
І мама, звісно ж.
А от щодо неї я не впевнений.
Мої слова
під час
нашої сварки.
Нічого. Можеш забути.
Я теж сказала те, що не хотіла.
Еноло.
Ти — Холмс.
Але я не сказав тобі…
що насправді…
ти набагато більше.
Можливо, ти навіть
особлива.
Але не розумію, коли ти так подорослішала.
Виявляється, я дорослішала щодня.
Так.
Так і є.
Я ніколи не хотів одружитися з майбутньою леді Тьюксбері. Я…
Але я хочу бути твоїм чоловіком.
-Я не хочу брати твоє прізвище. -Я б теж не хотів.
Воно безнадійно спаплюжене.
Ні, я і про титул кажу.
Я від нього відмовляюся.
Якраз у процесі зречення.
Я більше не буду лордом.
Ти впевнений?
Візьму наше сімейне прізвище — Теббіті-Ґор.
Теббіті…
-Теббіті-Ґор? -Тьюксбері — частина титулу.
Віконт Тьюксбері, маркіз Безілвезер.
Але моє справжнє прізвище — Теббіті-Ґор.
Тобі не подобається, так?
«Тьюксбері» — моє улюблене.
Але мені байдуже.
Я завжди хотіла, щоб ти був собою,
а я — собою.
Енола Холмс.
Ернест Теббіті…
Це боляче казати.
Жах, скажи?
А тобі самому не дивно?
Я помилилася на початку цієї оповіді.
Виявилося, я все не так зрозуміла.
Хороші історії не починаються з весілля.
Ні.
Вони ним завершуються.
-Ти красуня. -Дякую.
Тобі подобалося у шлюбі?
Я обрала не ту людину.
Але, як на мене, твій вибір правильний.
А тепер,
щоб відсвяткувати цей союз,
у мене є весільний подарунок.
Боже.
Я думала про коштовності й про книжки,
я думала про картини й квіти,
і врешті зупинилася на…
Добридень.
Це я!
Ідіт. Що ти тут робиш?
Твоя мама надіслала мені телеграму. Сказала, що я мушу бути тут.
Вона дрібна, але невгамовна.
Твоє ім'я,
Еноло.
Я…
Я дуже рада,
що воно не стало тобі на заваді.
Так, «alone» навиворіт.
Так проклясти єдину доньку.
Я люблю своє ім'я, мамо. Своє повне ім'я.
Енола Юдора Холмс.
І я залишуся Холмс.
На жаль, люба моя, ми всі зліплені з цієї глини.
Я на тебе чекатиму.
Я віконт Тьюксбері, маркіз Безілвезер.
Ти йолоп.
Тоді триматимемося разом?
-Схоже, ми їм не потрібні, так? -Так.
І все ж, ми є одне в одного.
Дивися мені в очі. Завжди є ритм.
Відчуваю.
Те повідомлення віялом на балу. Що воно означало?
«Я тебе кохаю».
Маю для тебе дещо.
Ти зрозуміла, що я сказав?
Ти мене кохаєш. І, виявляється, я тебе теж.
Стоп! Ще рано.
Почнімо.
-Добридень. -Вітаю.
Мене звати Мікель Міцці. Я з Антиреформістської партії.
Ми віримо у вільну Мальту.
Гаразд. Ясно.
Ми хочемо позбутися…
-Усе, там зараз вінчання. -Так.
Мій любий.
Я бачу, як ти дивишся на Енолу.
І бачу, як вона дивитися на тебе.
Бажаю вам справжнього щастя.
-Дякую. -Люблю тебе.
Так.
Гаразд.
Любі закохані,
нові родичі,
вітаю.
Сьогодні ми зібралися тут,
щоб засвідчити союз Ернеста й Еноли.
Це буде проста церемонія,
бо я не знаю оригінальний текст напам'ять.
Обручки. У кого обручки?
Прошу.
Дякую, сер.
Гаразд. Готові?
Так.
Ернесте,
чи дбатимеш ти про Енолу?
Чи будеш ти їй компаньйоном?
І чи кохатимеш ти її
так, як їй потрібно?
Можете запитати її першою?
Вона в цьому питанні набагато складніша за мене.
Справді.
-Еноло… -Я хочу бути його.
Добре.
Бо я хочу бути її.
Що ж,
тоді владою, не наданою мені ніким,
оголошую вас чоловіком і дружиною.
Можеш поцілувати чоловіка.
ЛЮТЬ АДЕЛІНИ 1863
Аделіна Лютт.
-Лють. -Аделіна Лютт.
Аделіна Лютт.
ЕНОЛА ХОЛМС З
МАЛЬТА
СПОГАДИ ПРО МЕДОВИЙ МІСЯЦЬ
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова