Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Inledningsvis vill jag säga att det är en ära att få göra er bekantskap.
Jag har läst om era lekar.
Högst imponerande.
Det vore synd om ett så lysande intellekt skulle ruttna bort i en fängelsehåla.
Sitt!
Ytterst få har makten att hjälpa er härifrån.
Men jag tillhör en sådan skara.
Vi kan iscensätta en rymning.
För många år sedan försvann ett antal saker av värde.
Vi vill ha dem åter.
Hjälp oss, så blir ni fri.
Betyder namnet Tewkesbury något för er?
ETT ÅR SENARE
Alla bra historier sägs börja med bröllop.
Var är hon?
Denna är inget undantag.
Hon är hemskt försenad.
Någon kommer.
Ja, nu börjar vi.
Dessvärre saknar detta bröllop en väsentlig sak.
Det är jag.
Jodå.
Bruden är nämligen inte säker på vad det innebär att bli en lady.
Ingefärskakan får ens mage att hoppa hage.
VIGSEL - TISDAG MORGON, 21 JUNI 1886
Ja.
Lady Enola Tewkesbury.
Det låter fel. Jag vill inte!
Jag har ägnat sex år åt att bli värdig namnet Holmes. Måste jag försaka det?
Som en vis kvinna en gång sade… Eller snarare min mamma.
Du kan välja mellan två vägar - din egen eller den som andra väljer åt dig.
Men det är Tewkesbury.
Sluta!
Jag kan inte lämna honom där.
Det gör jag inte.
-Kusken Eric? -Jag trodde att ni hade smitit.
-Har Sherlock åkt? -Min rara, alla är vid vigseln förutom ni.
-Är ni klar att åka? -Ja, åk!
Fort!
Jag bör berätta att bröllopet äger rum på Malta,
den lilla ön i Medelhavet, av anledningar som är komplicerade.
-Hon kommer, oroa dig inte. -Givetvis.
Ursäkta, frun.
Det är något bekymrande, men vi har en herre i hälarna på oss.
Han ser tvivelaktig ut.
Stråtrövare, landstrykare, tjuvar!
I Malta finns de i överflöd!
Håll er nere, frun!
-Det passar sig inte för en lady! -Jag är ingen lady än! Fortare!
Ta det!
Vad gör ni?
Kom ned!
Enola! Det är jag!
Dr Watson!
Är ni oskadd?
Varför var ni maskerad?
Det är en näsduk. Dammet går illa åt mina lungor.
-Trodde ni att jag… -Att ni skulle mörda mig? Ja, exakt!
-Varför förföljde ni mig? -Er bror är försvunnen.
Jag är nästan säker på att Sherlock har blivit bortförd.
Ursäkta?
Det behövs nog en förklaring till hur allting började.
Sanningen är att vi levde precis som vi ville.
Tewkesbury fortsatte att kämpa för förändring och framsteg.
Jag sällade mig äntligen till de stora viktorianska detektiverna,
som min brors jämlike.
Han hjälpte de bemedlade, jag hjälpte de behövande.
Emellanåt samarbetade vi.
Jag var lycklig.
Och här slutar spåret.
Stanna här, vi måste hålla folk borta.
Mannen begav sig i väg till häst åt det hållet.
-Ett bra förslag. -Har du ett till?
Mannen fångades med snara och hängdes härifrån.
Ser du repet som inte har avlägsnats?
Och märkena här, där fötterna kämpade för att få fäste.
Mannen försvann inte härifrån, detta är en mordplats.
-Sherlock Holmes? -De är mindre roliga än man tror.
Jag ägnade vardagarna åt detektivarbete och helgerna åt…
Tja…
-Vad gör du, Tewkesbury? -Ordnar en present.
-Blommor? -Nej.
-Örter? -Blunda.
Visst. Vad har du hittat?
-Jag hittade honom nyss. -Vilken rar pojke!
Det var underbart.
Det var roligt.
När det varken var roligt eller underbart, och vi två var ensamma,
var det allra bäst.
Nej, Tewkesbury!
Mitt liv var till synes helt okomplicerat
när min käre lord såg till att bidra med en komplikation.
Enola Eudoria Holmes…
Tager du mig, Earnest Augustus av huset Tewkesbury…
Ja, han har ett förnamn. Jag blev också häpen.
…till din äkta make?
Här kan ni läsa allt!
DETEKTIV BLIR LADY
Plötsligt fick vi hela Londons uppmärksamhet.
-Förtjusande. -Hänförande.
Bortsett från en persons… Sherlock Holmes.
Världens mest namnkunnige detektiv var besatt av något.
Hallå, Sherlock.
Det var kartor och symboler som jag inte begrep ett dyft av.
Jag förstod inte varför han höll det hemligt.
Angående blommorna…
-Vi diskuterade krysantemum. -Krysantemum?
Ja, det är min favorit.
Nästa punkt?
Jag har gjort en kort lista över våra nära och kära.
Ja, jag har också en.
Pennan…
En person till. Hon kan inte komma.
Här.
Inget rum till din mor? Hon är så välkommen, så.
Sedan förordningen om explosiva ämnen antogs år 1883 har min mor blivit en…
…rymling.
Att närvara vid en omskriven ceremoni skulle äventyra hennes säkerhet…
…storligen.
Finns det möjligen en farbror som kan överlämna dig?
Jag har talat med Sherlock…
…och han har sagt ja.
-Har han? -Ja.
Gratulationer.
Han kommer att vara surmulen, och sakna elegans och liv i blicken,
men han är allt jag har, så det blir fint.
Inte alla på Earnests sida kan närvara. Han är omtyckt, men…
Med tanke på familjens historia äger väl bröllopet rum på Malta?
…Malta.
-Malta? -Varifrån kom den idén?
När jag drack te med damerna
var bröllopet förstås det stora samtalsämnet.
När vi diskuterade var det skulle äga rum
blev jag tillfrågad var Peter och jag gifte oss,
så jag tänkte att det vore underbart.
Malta.
Det skulle väl hedra din far?
-Förlåt. -Det var min mans stora fröjd.
Han låg i det militära där, vi möttes och gifte oss där.
Och Earnest älskade sin barndoms somrar där.
Det stämmer.
Men det är din rätt som brud att gifta sig annorstädes.
Bröllop på Malta?
Jag hade så många frågor. Vad är en maltesisk bröllopsklädsel?
Känner jag någon i Malta?
Är ni lediga på lördag? - Är ni ledig?
Låtsas vara min gammelfarmors mor.
Men hur visste Sherlock det före mig och varför var han så bekymrad?
Hör på, Enola.
Detta sade min mor om platsen:
Fastän det bara är en prick i Medelhavet
har Malta invaderats av fenicier, romare och till och med Napoleon
av strategiska skäl.
Sedan år 1814 kontrolleras ön av det brittiska imperiets militär.
-Hallå. -Ursäkta, Ers Majestät.
I ett huj var det dags för bröllop.
Det var så vi hamnade i ett rum fullsatt med fint folk.
Hans familj var nöjd att den unge viscounten hade valt en brud,
medan min familj hade blandade känslor.
Kunde inga fler familjemedlemmar komma till bröllopet?
Nej.
Mitt herrskap. Som brittisk guvernör för denna vackra provins
är det min ära att be vår beskyddare, brigadjär Sampson, att utbringa en skål.
Brigadgeneral!
Ni ska få hälsa, han är suverän.
Tack, allesammans.
Som brudgummens gudfar
är det en ära och ett sant nöje att få utbringa kvällens skål.
Min vän lord Tewkesbury, Peter, var en stolt far.
Och i sin son såg han möjligheten att forma en man.
Det Earnest har visat sedan han tog plats i överhuset har varit lysande.
En ung revolutionär som står sida vid sida med de mindre lyckligt lottade
och som betraktar dem i det närmaste såsom jämlikar.
Det kan förklara hans val av brud.
Jag skojar. Förlåt mig, jag skojar.
Ja, hon är en enastående ung kvinna.
Och min gudson är en enastående ung man.
Vilket par de blir.
Mitt herrskap, var vänliga och res er upp.
Ursäkta mig.
-Här är… -Förlåt, jag vet inte vad det där var.
…de unga tu.
De unga tu.
Sherlock!
-Var har du varit? -Det angår inte dig.
Vad sysslar du med på Malta? Ett nytt fall?
Varför får inte jag ta del? Vem var mannen du iakttog?
Enola, jag är trött.
Är det för tråkigt att se din syster åta sig något du inte bryr mig om?
Jaså, är det jag som söker distraktioner?
Du dömer mig, och det är inte diskret.
Jag klandrar dig inte. Vore jag i din sits skulle jag också distrahera mig.
-Varför offrar du din frihet för dem? -Jag offrar inte min frihet.
Jag gifter mig med en lord och jag vet vad det innebär.
-Det är så banalt. -Du förstår inte kärlek.
Vad erbjuder äktenskap ett förstånd som ditt?
-Du mister ditt namn som detektiv. -Jag ska fortsätta jobba.
Du tar dig an en titel och en tradition du inte begriper. Nej, du är bättre än så.
Du är en Holmes.
Och vad är det namnet värt?
Min far är död, min äldste bror är en träbock.
Min mor är en exploderad dynamitladdning.
Du är den enda som är kvar.
Om du väljer att älska mig så här mister jag hellre mitt namn för evigt.
Du låter känslorna styra.
Jag förstår att du är upprörd, men jag har ändå rätt.
Du har gjort oerhörda eftergifter.
Jag är inte så rädd för samhället att jag inte kan anpassa mig emellanåt.
Tewkesbury behöver gifta sig, så jag måste…
…göra som du blir tillsagd? O ja.
Du är ett svin, Sherlock Holmes.
Det här svinet vill ha lugn och ro.
Det var sista gången jag såg honom.
Men Sherlock Holmes…
Bortförd?
Omöjligt.
Det är inte bara möjligt, utan troligt.
-Intressant. -Vad är intressant?
Rummet har blivit genomsökt.
Det ser normalt ut.
Hans kläder är orörda, så den skyldige vet att han inte bryr sig ett dyft om dem.
Det betyder att den individen vet en del om min bror.
Den är varm.
Han fördes bort inom de senaste timmarna.
Han rökte Bristoltobak, inte hans vanliga skäggtobak.
Hans anteckningar.
En chiffergåta.
Jag ska lösa den.
-Vilket fall jobbade ni med? -På Malta? Inget, vi kom för ert bröllop.
Men vid gårdagens bankett iakttog han någon.
Ett fall?
Vilket då? Varför visste jag inte…
Stopp!
En Holmes lämnar alltid ledtrådar åt en annan Holmes.
-Det finns även andra detektiver. -Min bror har lämnat ett märke någonstans.
-Tänk om han inte har det? -Då känner ni inte min bror.
Jag bryr mig också om honom.
Jag vet.
Jag ber om ursäkt.
Ni är rädd. Det är vi bägge två.
Jag betvivlar inte att Sherlock hyste tvivel om mig,
men han måste ha lämnat något åt mig.
Vi letar vidare.
K-H-O-S-T?
Khost?
-Ja, visst är det en stad… -I Afghanistan? Ja.
-Var ser ni det? -På spegeln.
På spegeln?
Är det inte spår av en strid?
Nej, det är morsetecken.
Kanske är det så att när de tog honom
så blev han bortsläpad och lämnade detta åt oss.
Khost?
De har återvänt.
Bröllopssällskapet.
Han måste få veta.
Då går vi.
-Vilken fräckhet. -Skamligt.
Jag är inte särskilt omtyckt i Malta för tillfället, begripligt nog.
Men han förstår när jag berättar att Sherlock är försvunnen.
Ryck i alla lösa trådar som du hittar.
Tewkesbury kommer att förstå, hoppas jag, men han får inte komma undan.
Detta är en ledtråd. Enligt mamma löses en gåta såsom man nystar upp garn.
Jag förlorar förståndet.
Ur vägen!
Nej, vänta!
Min herre!
Undan!
Hemskt ledsen!
Nej, stanna!
Ursäkta!
Stoppa honom!
Ursäkta!
Ur vägen!
Undan!
Min herre, jag ska ordna hjälp. Snälla, säg mig ert namn!
Var är min bror?
Wrath.
Wrath?
-Vad betyder det? -Wrath.
Vad betyder "wrath"? Vakna, min herre!
Vakna! Vad är "wrath"?
Snälla, hjälp!
Leta efter det som finns, inte efter det du vill finna.
Tids nog ser du sanningen.
SHERLOCK BORTFÖRD VARFÖR NU? VARFÖR MALTA?
Min bror är försvunnen, och mannen han jagade är död.
Varför misstänkte Sherlock sergeanten? Varför blev han dödad?
Wrath.
Och av vem?
Allt hänger ihop, men jag vet ännu inte hur.
Mina enda ledtrådar är två ord.
Khost begriper vi, men vad syftar "wrath" på?
En annan plats?
En människa?
Sherlock kanske visste.
Hans anteckningar. Givetvis skrev han chifferskrift.
Men jag är också uppvuxen med chiffer.
Två ord med fem bokstäver.
Den fjärde bokstaven i det första ordet är densamma som den sista i det andra.
Khost. Wrath.
Kära hjärtanes! Tewkesbury!
-Bevare mig väl! -Oj!
-Jag hade inte ens knackat… -Skuggan var otäck.
Blöder jag?
-Ja, hemskt mycket. -För Guds skull.
-Får jag se? Är den bruten? -Nej, låt mig bara…
Rör på näsan.
Stackars näsa.
Får jag titta på din näsa?
Är blodet ditt?
-Nej. -Enola…
-Det är någon annans blod. -Så bra.
I vanliga fall vore det rysligt, men med dig är det en lättnad.
-Nå? -Sherlock är försvunnen.
-Jag har fått höra det. -Och jag är rädd.
Den här stunden blev inte som jag hade tänkt.
Hela denna dag blev inte som jag hade tänkt.
Jag var på väg till dig.
Jag färdades i hög fart, och dr Watson kom efter mig.
Jag tog honom för en rövare och sköt. Därav skicket på klänningen…
Låt mig leka detektiv.
Varför färdades du i hög fart?
-För att vara med dig. -Du var redan sen.
Till din egen vigsel!
Din tvekan har varit uppenbar sedan länge.
-Tewkesbury… -Låt bli.
Jag är ledsen om jag har sårat dig.
Jag hoppas att du lyckas med att hitta din bror.
Det gör du säkert.
Kanske hade mamma rätt - jag är ämnad att vara ensam.
Du kommer att reda dig förträffligt ensam.
Det var hit han tog med mig när vi först anlände.
Här tillbringade far och jag våra somrar.
-Ser du grottan? -Ja.
När jag var gosse sade han att det fanns en skatt där inne.
Varje sommar bad jag honom ta mig dit, och vi tände tändstickor.
Vi gick in i mörkret tillsammans och låtsades vara pirater.
Jag minns med tydlighet hur hjärtat bultade helt ursinnigt.
Jag trodde verkligen att vi skulle hitta en skattkista eller något liknande.
Jag älskade hans berättelser.
Ja…
Det var bland mina lyckligaste stunder i livet.
Jag ville inte såra honom.
Jag vet inte om jag kan lösa fallet.
Men om den individen är villig att döda för att skydda sin identitet…
Vad händer med min bror?
Eld!
Nej!
Tewkesbury!
-Var är Tewkesbury? -Han gick in! Han letade efter sin mor!
Vi försökte hindra honom!
Stanna, Enola!
Mamma, är du här?
Tewkesbury!
Här!
Mamma!
Var är du?
Mamma!
-Mamma! -Tewkesbury!
Tewkesbury!
-Hon är inte här. -Ingen har sett henne.
-Vi måste ut! -Nej.
Mamma!
-Forcerade du dörren när du kom in? -Nej.
-Tewkesbury. -Mamma!
Titta på mig! Hon har blivit bortförd!
Vi måste härifrån, med detsamma.
Snälla!
Mamma!
Andas djupt.
Igen.
En gång till.
Nåväl…
Det låter bra även om det inte känns så.
Varför blev hans mor bortförd?
Dr Watson, vad hade min bror gjort?
Andas djupt. Jag är läkare, inte detektiv.
När jag flyttade in förstod han sig inte på mig,
som ni nog kan föreställa er.
Men jag hoppades bli vän med honom, så varje dag serverade jag te
och frågade hur hans senaste fall fortskred.
Och varje dag visste han inte hur han skulle svara.
Som om en kopp te var en pistol mot huvudet.
Han kunde inte riktigt begripa varför jag var nyfiken.
Och varje dag ansträngde jag mig.
Till slut tänkte jag: "Det gör dig eländig, John. Släpp taget."
En dag satt jag vid brasan och avslutade mitt eget arbete
när han kom med en kopp te.
Motbjudande te.
-Ja, för mycket mjölk. -Alldeles för mycket.
Men han slog sig ned och för första gången berättade han om sitt fall,
och jag blev oundvikligen fascinerad.
Vad berättade han?
Det är mellan mig och honom, och mina dagböcker.
Men…
Ni frågade vad Sherlock hade sagt om han var här.
Det är han inte.
Men ni är det.
-Han anser att era förstånd är jämbördiga. -Käre doktor, jag hoppas att han har rätt.
Försök, Enola. Tala med honom.
Hallå.
-Tror du att det var de som tog Sherlock? -Det är jag övertygad om.
-Varför tog de min mamma? -Jag vet inte, men det ska jag ta reda på.
Jag vet att du kan hitta henne, men hon är inte stark som Sherlock.
Hon har alltid blivit omhändertagen i sitt liv.
När såg du henne senast?
Jag lämnade henne vid nio när jag sade godnatt.
Hon tröstade mig.
Allt blir mycket bättre i morgon.
Hon hade på sig nattkläder, Enola.
Jag kan inte förspilla mer tid. Jag ska be brigadjären om hjälp.
Vad hade min bror sagt?
En dam hade aldrig lämnat sitt rum utan sällskap så dags på dygnet.
Hon måste ha lagt sig.
Jag togs också i mitt rum. De tog en stor risk genom att återvända.
Och så branden…
Är bortföraren, mördaren och mordbrännaren verkligen en och samma person?
Du ställer fel fråga. Börja om.
-Varför anlade bortföraren en brand? -Precis.
Bortföraren letade efter något.
Men han hittade inte det han sökte.
Om man inte kan hitta en sak…
Bränn allt, så att ingen annan hittar det.
Koncentrera dig.
Det råder inga tvivel om att mitt liv står på spel och möjligen ditt.
Medaljer.
-Vem är ni? -Lugn nu.
-Varför än ni här? -Det berättar jag inte.
-Var är Sherlock Holmes? -Jag vet inte.
-Vart har ni fört honom? -Ingenstans.
Jag kan försäkra er om att jag är desperat nog.
Det vore dumt, och ni är inte dum.
Det där var dumt.
Här.
-Ni… -Damen!
Jaja, jag tror att er bror fördes bort av professor Adeline Rathe.
Wrath.
Vem är hon? Var är hon?
Jag har förföljt er i hopp om att ni ska leda mig till henne.
Hon är en vålnad och en brutal sådan. Hon har guvernörens öra.
Hon kom för ett år sedan och hör allting. Vi litar inte på henne.
-Tog hon min bror och lady Tewkesbury? -Kliv av, är ni snäll.
Vem är ni?
Jag är Mikiel Mizzi från Antireformpartiet.
Vi tror på ett fritt Malta.
Och vi vill slippa er statsmakt och era härjningar.
Ni låter våra soldater utkämpa era strider utan en tanke på om de lever eller dör.
Och ni styr över ett land som ni inte vet någonting om.
Jag vet vem ni är, Enola Holmes.
Ni är en duktig detektiv.
Och er bror har…
Polisen lär vilja fängsla mig. Jag måste gå.
-Ni måste berätta. -Vi kommer att hjälpas åt igen. Vi ses då.
-Jag har fler frågor. -Jag håller ögonen på er. Adjö.
VALLETTA, MALTAS HUVUDSTAD
Vi känner till er, miss Holmes.
Kommissarie Lestrade har varit till stor hjälp.
Han sade att ni var besvärlig till er natur.
-På vilket sätt? -Ett ögonvittne såg er vid ett lik.
-Mannen blev skjuten ovanifrån. -Ett lik som ni underlät att slå larm om.
-Sedan fann vi er inuti en… -Min bror och min blivande svärmor saknas.
Jag är detektiv och försöker hitta kvinnan som är ansvarig för allt detta.
Vilken kvinna?
Professor Adeline Rathe.
Varför är ni intresserad av…
-Överkonstapel Indri. -Ja, guvernör.
-Ni tycks ha begått ett misstag. -Sir…
Ert ansvarsområde är maltesiska brott, Enola Holmes är engelska.
-Hon har högre rang än ni. -Sir…
Det anser inte jag.
Med all respekt, hon utreds för brott.
-Jag anser inte… -Jag struntar i vad ni anser.
Miss Holmes, ni kan gå nu.
Jag ber återigen om ursäkt för vårt misstag.
-Tack, ni har varit till stor hjälp. -Absolut.
-Vad är detta? -Det är sommarkarnevalen.
Så livat.
-Jag ogillade också det där. -Behandlas folk så?
-Så är systemet. -Systemet fungerar inte.
Varför fick jag inte prata med överkonstapeln?
Och jag hittade dessa i din mors rum. Vem tillhör de?
Det är min fars krigsmedaljer. Skulle de bli en bröllopsgåva?
Enola?
Vad ser du?
Enola?
Wrath…
Hon har guvernörens öra.
Enola.
-Tewkesbury, jag måste gå. -Ska jag följa med?
Gå och ta reda på vad överkonstapeln vet.
Vänta.
Nej!
Vänta!
Hallå?
-Ni borde inte ha följt efter. -Är ni professor Adeline Rathe?
Nej.
-Jag vill veta var min bror är. -Detta är ett misstag.
-Jag kan hjälpa er. -Hon dödar er.
Vem kommer att döda mig? Vem är hon?
Snälla, berätta!
Inte igen.
-Vem är hon? -Hon dödar er.
Hon hör allting.
-Åsidosatt i åratal. -Hon har duperat alla.
Det är en lek.
-Hon har… -Roligt.
Kanske möts vi på dansgolvet igen.
Vi kan iscensätta er rymning, professor.
Moriarty.
Vilken klipsk flicka, Enola Holmes.
Sluta!
Var är min bror? Är han död?
Är han död?
Inte än. Det roar mig att hålla honom vid liv.
Han har slutat hoppas på att ni ska rädda honom.
Varför är ni här?
Ståtligt, inte sant? Brittiska regeringen bygger avloppsnät åt Malta.
Ett utmärkt gömställe.
Och så var det frågan om bröllopet.
Alla tidningsannonser var ju nästintill en inbjudan till mig.
Hans sorgsna min när han väntade på er…
Började ni ångra er?
Han kanske förtjänade att få lida.
-Ni kom för att ödelägga min familj. -Bland annat, ja.
Ni vet ännu mindre än jag trodde, detektiv Holmes.
Nej!
-Bort från min dotter! -Mamma!
Släpp mig!
Eudoria Holmes. Så angenämt.
Nej, nöjet är mitt.
Era barn förargar mig.
De förargar mig också.
-Är du oskadd? -Ja.
Hon är borta.
Det är jag.
-Jaha, vilken enda stor och tokig röra. -Det är tokigt att du är här.
-Går du din väg? -Ja, för jag har arbete att göra.
Min bror och min blivande svärmor saknas och…
Du har varit borta för länge.
Tja… Jag kom hit för ditt bröllop.
Som efterlyst kvinna kan man knappast basunera ut det.
Så du tänkte närvara i smyg och sen fly tillbaka till London?
-Det låter mindre romantiskt än tänkt. -Hur hade du tänkt dig det?
Jag ville se dig gå nedför altargången.
Jag ville…
…se dig.
En omfamning?
Mamma.
Nu har jag andra saker att ta itu med.
Närmare bestämt bortförandet av mitt älsklingsbarn.
Älsklingsbarn?
Känner du Sherlock? Lysande i strid och vilket förstånd.
Nu är det ditt ansvar att hitta honom.
-Tror du inte att jag klarar det? -Tvärtom, jag tycker att du är enastående.
Får jag ge dig ett råd?
Moriarty tänker likadant som din bror.
Så leta efter det som finns framför dig,
men glöm inte att titta bakom fasaden.
Gåtan är alltid lika illfundig som dess skapare.
Skriv ned det. Kan du knyta?
-Hur var din klänning? -Medfaren.
Varför kom du inte till kyrkan?
En fråga för en annan gång.
Misströsta inte, min älskling. Du fick veta det allra viktigaste.
Sherlock är vid liv.
-Så bägge två är vid liv? -Ja.
Och det är Moriartys verk?
Ja, från första början.
Och du dog nästan?
Jag föll i hennes fälla. Två gånger, Tewkesbury.
-Det är så olikt mig. -Du var modig.
-Jag klarar mig. -Jag insisterar.
Snälla.
Varför är du så god mot mig?
Jag väljer att vara det.
Du är allt jag har, Enola, och jag tänker inte förlora dig.
-Är det en badhytt? -Vad då?
Enola… Ta av dig skorna, annars halkar du.
Jag har aldrig varit inuti en sådan.
Allt detta, så att en kvinna ska kunna simma i havet.
Ska vi simma?
-Jag har saknat dig. -Jag också.
Visst har jag aldrig tvingat dig till äktenskap?
Nej.
Jag har väl inte sagt att du måste gifta dig med mig?
När jag tackade ja, tackade jag ja till dig.
Men det kändes som att alla trängde sig på
med åsikter om vad jag skulle säga, mitt beteende och vilka jag skulle bjuda…
Det kändes som att jag inte dög.
Men jag tvivlade aldrig på dig.
Eller att leva resten av livet med dig och binda mig vid dig.
Förlåt.
Jag vet att jag sårade dig djupt.
Tack.
Drick.
Detta kan jag vänja mig vid.
Ge henne vatten.
Jag ska släcka hennes törst när jag är klar med er.
Vad sägs om en lek?
Ni kan väl berätta vad jag planerar?
-Jag har lämnat gott om ledtrådar. -Ja.
Ni kom till Malta för ett år sedan.
Jag misstänker att någon vid makten förhandlade fram er förtida frigivning.
Jag tror att ni såg till att min syster skulle gifta sig här.
Jag vet inte hur, men ni lyckades, imponerande nog.
Ni bör nog fråga er medfånge.
Ni var så enkel att manipulera, lady Tewkesbury.
Ni ville ha ett exotiskt bröllop.
-Var gifte ni er med er make? -På Malta.
-Ett mästardrag. -Från er är det ett högt betyg.
När vi kom till ön satte ni stenen i rullning.
Ni förde bort mig för att få Enola att uppträda för er.
Varför skulle jag tillfångata er för att sätta henne i arbete?
För att ni vet att hon bryr sig.
Det är inte frågan.
Enola uppför sig rationellt.
Hon gör allt hon kan för att rätta till situationen, medan ni…
Är det i en annans tjänst? Nej, ni arbetar aldrig för eller med andra.
De tror det, men ni röjer dem ur vägen så snart de har tjänat sitt syfte.
Är det vedergällning?
Nej, det vore alldeles för tarvligt för professor Moriarty.
Har jag sagt att jag mötte er mor?
Hon spränger ett postkontor, och ni firar.
Inte jag.
När jag stjäl från de verkligt korrupta ser ni på medan jag skickas i fängelse.
-Ni är arg på oss. -Jag är arg på hyckleriet.
Men ni tråkar ut mig.
Era antaganden är mediokra. Jag förväntade mig mer.
Jag lekte med i er lek.
Ni lovade henne vatten.
Det stämmer.
Jag behöver inte mycket från er…
…och ännu mindre från henne.
Bekymra er inte.
Jag är inte så törstig.
Bekymra er inte, lady Tewkesbury.
Enola kommer att lyckas.
Det var hela tiden Moriarty.
Men varför?
Ni kom för att ödelägga min familj.
För att hämnas på oss? Det är väl för banalt för henne?
Moriarty tänker likadant som din bror.
Leta efter det som finns framför dig, men glöm inte att titta bakom fasaden.
Det finns mer att ta reda på, men vad?
Enola, är du vaken?
-Jag har kommit på en sak. -Ja?
-Kvinnan i lila klänning… -Herregud, din makes familj är outhärdlig.
-En kvinna gav mig sitt nattkärl. -Mamma.
Jaha, mågen. Eller nästan. Är ni sams igen?
Jag instämmer, min familj är rätt outhärdlig. Earnest.
-Tewkesbury. -Eudoria Holmes.
-Det är en ära. -Jag gillar honom.
-Ett nattkärl? -Ja tack.
Så har du hittat en tråd som är värd att rycka i?
Det är slut på morfin och bandage, och jag är matt.
Säg att vi hittar Sherlock snart.
-Ni måste vara dr Watson. -Eudoria Holmes.
-Det är ett sant nöje. -Två stiliga män i ett tält. Vi har tur.
-Tänker du säga allt som faller dig in? -Ja.
Dr Watson, jag tror att vi närmar oss Sherlock,
men jag har inga ledtrådar och jag behöver tänka.
-Det är nog bäst att du får vara ensam. -Tack.
-Sherlock tänker bäst i stillhet. -Men Sherlock är tråkig.
Lite diskussion stör väl inte Enolas tankar.
-Jag har en tanke. -Tre män, det är en lavin.
-Ursäkta, jag var i närheten. -Ni lyssnade.
-Vet ni hur högt ni talar? -Vem är han?
Jag är Mikiel Mizzi från Antireformpartiet.
"Vi vill slippa er statsmakt" och befria Malta.
-Jag vill att alla går. -Det går inte.
Du har förbisett en sak.
Kvinnan i lila klänning. Hennes hatt…
Hatten var från Garrett & Co, i detta års stil.
Så bra.
Hatten används i societetskretsar.
Någon har spenderat pengar, så att hon passar in i societeten.
Jag hävdar att hon varken var lönnmörderska eller soldat,
utan Moriartys spion.
Ett bra förslag.
Om vi kan lista ut vem hon spionerade på, om hon nu verkligen arbetade för Moriarty,
blir det lättare att finna hennes motiv.
Låt mig tänka.
Hon talade med två män före karnevalen.
Den ene var guvernören.
Den andre hade rävmask och medaljer.
Brigadgeneralen.
Varför talade han med Moriartys spion?
Tewkesbury, var är medaljerna jag gav dig?
Han hade en sådan.
Den är likadan som den soldaten på banketten bar.
Var vänliga och res er upp.
-Afghanistan. -Från det anglo-afghanska kriget.
Den utdelades till dem som utkämpade slaget vid Khost.
Khost.
Min far och min gudfar stred i slaget vid Khost.
-Brigadjären? -Vi måste tala med honom. Hur gör vi?
BRITTISKA MILITÄRENS HÖGKVARTER
Militärer är duktiga på att tiga.
Brigadjärens kontor är hitåt. Följ mig, mina herrar.
Nej, vi måste göra som Moriarty.
Vi måste bli lite illfundiga.
Så vilka här är duktiga på att vara det?
Jag kommer.
-Det var lättare när jag var ung. -Här.
Följ med.
Gå före, så följer jag efter som er betjänt.
Varför då?
Måste jag förklara kolonier för kolonisatörer?
Tyvärr skulle ingen här begripa
varför en man från hans land går bredvid kvinnor från vårt.
-Vad är din plan? -Lugn, vi låtsas tillhöra överklassen.
-Ska ni diskutera det nu? -Ja, det är viktigt.
Tog ni med en planritning?
Ursäkta, frun. Vad pågår här? Kan jag stå till tjänst?
Ursäkta. Ja, precis den jag söker. Är ni snäll och visar vägen till arkivet?
-Ark… -Arkivet.
-Ja, brigadjären skickade hit mig. -Brigadjär Sampson.
Jag ska överraska min…
…min make, överste Remington.
Remington.
Överste Remington… Jag känner inte till det namnet.
-Inte? -Nej.
Är ni helt säker?
Ja, frun. Jag känner honom.
Låt mig visa er till arkivet.
Bra.
Glöm inte att man var en fin dam innan man flydde.
Jag vet inget nytt om din mor. Men vi är djupt bekymrade.
-Alla mannar är ute och letar. -Tack för era ansträngningar.
Jag är här av en annan orsak. Jag ville fråga er om staden Khost.
-Ja, Khost. Jag tror mig känna till den. -Ni var där med min far.
-I det anglo-afghanska kriget. -Khost, nu minns jag.
Så ohövligt av mig. Och ni är…?
Dr Watson, sir. Kapten Watson. Jag tjänstgjorde i Ashanti.
-En svår tid. -Ja, sir.
Allt väl, älskling? Vi måste skynda oss innan han vaknar.
Var börjar vi?
Vi läser, älskling. Vi läser.
Allt som rör Khost eller det anglo-afghanska kriget.
Den förre lord Tewkesbury talade ingående om det som skedde i Khost.
-Kände ni Peter? -Ja.
Peter önskade att hans son skulle bli en del av lösningen.
Jag ogillar tonen i detta samtal.
Vi behöver er hjälp.
Vi tror att det finns ett hot mot Maltas befolkning.
Och vi behöver veta vad ni vet om det som skedde i Khost.
Det finns saker som du inte behöver veta, gosse.
Jag vet vad som kan ske under strider.
Gränser kan överskridas.
En militärläkare, om så med en kaptensgrad, begriper inte…
Jag hämtade de döda från slagfältet.
Jag blev skjuten.
Jag begriper mycket väl konsekvenserna.
Khost.
Här är det!
Titta.
-Dokumenten har blivit skadade. -Ja, utrivna sidor.
Vad det än är, så går det djupare än vi trodde.
Titta på avtrycken.
Jag kan följa linjerna.
Har du en penna, mamma? Tack.
Nej!
Han är oskadd.
Nå?
Brittiska och maltesiska soldater deltog i slaget.
"Uppdraget slutfört. Oräkneliga döda.
Krigsskadestånd: ett ton afghanskt guld.
De infödda kallade det 'plundring'. Det var stöld."
Moriarty känner till guldet.
Men hur då?
Sergeant N. Smith.
Naturligtvis.
Han var hennes spion.
Fruktansvärt.
Svaren vi får är sällan dem som vi söker.
Jaha, min älskling.
Vi förbrytare har hjälpt dig så långt vi kan.
-Penna? -Ja.
Seså, ställ till med ett helvete.
-Tewkesbury! -Jag säger då det!
De stal!
De stal. De plundrade och stal i Khost.
-Vad menar du? -Jag vet vem och vad hon är…
De dödade oskyldiga och stal guld från en helgedom i Afghanistan
på order av den brittiska regeringen. Guldet fördes hit till Malta och gömdes.
Stämmer det?
Ja.
Min far var en god man, det vet ni.
Säg…
…att han var god.
I krig pågår det saker som går bortom moralisk godhet.
Vad talar ni om?
Den brittiska regeringen och militären var oense.
Vi var tvungna att minska kostnaderna, men det gick inte under ett krig.
Så beslutet togs att rätta till saker och ting genom…
Stöld?
-Mord? -Vi såg det som ett krigsskadestånd.
Det är praxis efter krig, för våra omkostnader och förluster.
Och deras förluster?
Ni måste förstå att vi stred för imperiet.
Och vissa…
…felräkningar gjordes.
Felräkningar?
Felräkningar? Var har ni er hederskänsla?
Ursäkta, men vilken roll spelade min far i allt detta? Blev han beordrad?
Din far älskade dig, så oerhört mycket.
Uppdraget…
…var hans.
-Ursäkta. -Tewkesbury.
-Förlåt. -Låt mig.
Min far var också soldat.
En lojal tjänare åt brittiska Indien.
Han älskade kronan och stöttade dess rätt att styra Indien.
Jag trodde att han hade rätt. Jag var ett barn, och han var min hjälte.
Vad skedde med guldet?
Förstår ni riskerna för lady Tewkesbury och Sherlock om ni inget säger?
Guldet transporterades hit.
Varför?
Det skulle framstå som att det hade hittats på Malta.
Men det skickades aldrig till England, inte sant?
Peter fick samvetskval.
Jag förstod inte förrän Ashanti vilken skada statsmakten hade orsakat,
hur brutalt vi behandlade människor.
Plötsligt var det så tydligt.
Jag såg honom tydligt.
När vi återvände till Malta väntade han tills manskapet gick i land,
sänkte skeppet och hävdade att guldet sjönk med det.
-Han borde ha återbördat guldet. -Nej.
Nej, det brittiska imperiet kan inte erkänna skuld.
Våra överordnade blev så rasande att vi fruktade för våra karriärer, så vi…
Vi skyllde på maltesiska soldater och sade att det hade skett ett myteri.
De fick skulden för det försvunna guldet.
Vi är alla skapta, men det är sanningen som formar oss.
Mer än våra hjältar.
Mer än våra fäder.
Jag har alltid sett min far som en stor man.
Många distraheras av vad det innebär att vara stor och förlorar sig själva.
-Men att göra så ohyggliga saker… -Jag kan inte trösta er, lord Tewkesbury.
Men jag kan säga att ni inte behöver gå samma väg.
Var är guldet nu?
Det vet jag ju inte.
Han ville inte att jag skulle hållas ansvarig.
Peter sade att det var piratguld och mitt rykte skulle svärtas ned.
Piratguld?
Ser du grottan? När jag var gosse sade han att det fanns en skatt där inne.
Naturligtvis.
Med Moriarty är det aldrig bara en sak.
Varför ska jag inte ta del av era orättmätiga rikedomar
och straffa er på samma gång?
Hon vill skada oss, men hon vill även åt det stulna guldet.
Jag vet var guldet finns, men det gör inte hon.
Vem då?
Gåtan är lika illfundig som dess skapare. Hur kunde jag ha förbisett det?
Jag borde ha insett det när hon försökte döda mig.
Hon borde ha dödat mig.
Det hade skyddat hennes identitet.
Det hade varit nyttigt.
Det var ett villospår. Hon skapade ett villospår.
Hon gillrade fällor, och vi gick rakt i dem.
Wrath.
Upptäckterna.
Bortförandet av Sherlock och lady Tewkesbury.
Branden på hotellet.
Jag förstår inte alls vad som sker.
Jag skulle inte bli förvånad om hon stod bakom morsetecknen på spegel.
Den enda pusselbiten vi hade var Tewkesburys far.
Och…hon kände till Khost och hon kände till honom.
Hon vet att Tewkesbury älskar mig, och bara han kunde leda mig till honom.
-Mig? -Ja, och ni kunde leda mig till guldet.
Hon har lett oss hela vägen.
Tewkesbury.
Tewkesbury, jag har löst fallet.
Har du?
Och jag har en plan.
Moriarty har spunnit sitt nät, och nu måste jag flyga in i det.
HÄR ÄR SKATTEN
Tänker vi likadant?
Ja.
Hon iakttar oss, men hon vet ännu inte var guldet är.
Jag leder henne dit. Ni vet er uppgift, stanna här.
Och om hon är i grottan?
Dr Watson…
Det är en bra plan.
Om hon är där tar jag itu med henne.
Lycka till.
Försvinn!
Dr Watson?
Förlåt mig.
Var är min bror?
Han släpps så fort jag får det jag behöver.
Hur kan vi lita på er? Ni har dödat två personer.
Alltid så överlägsen.
Vill ni skydda guld som är besudlat med blod?
Ni är nedsolkad,
och det är även den mjäkige gossen vars smutsiga efternamn ni nästan tog.
Men hur är det med namnet Holmes?
Jag undrar vilka privilegier det är byggt på.
Socker? Från Jamaica, kanske?
Siden eller bomull från Indien?
Få brittiska namn är obesudlade av smärtan som dess imperium har orsakat.
Det finns 20 lådor till där inne.
Här, nu har ni guldet.
Var är min bror?
Ni och ert hjärta.
Trodde ni verkligen att jag skulle överlämna honom så lätt?
Varken ni eller er bror ska få kullkasta mina planer en sekund längre.
Återigen ligger ni steget efter, miss Holmes.
Är ni säker på det?
Ni är omringad!
Ni är inte den enda med vänner i Malta, professorn.
Släpp era vapen!
-Nu! -Enola!
Nej!
-Nej! -Vänta!
Enola!
Hjälp!
Här är vi!
Jag älskar dig.
Hon är så stridslysten.
Sherlock!
-Befria henne! Befria henne, Enola! -Visst.
Så där ja.
Förlåt om det gör ont.
Jag kommer tillbaka. Andas.
Där!
Nej.
Nej!
Att skjuta er vore ett trist slut.
Ni lockade hit mig.
Jag är imponerad.
Ni gjorde det enkelt.
Ni är så olik er bror.
Han blottar ingenting.
Men ni?
Ni är så…
…känslostyrd!
Du låter känslorna styra.
Det är förståeligt, men onödigt.
Jag finner det förståeligt…
…och i högsta grad nödvändigt.
Dagar.
Dagar…
Nej, Sherlock.
Berätta…
-Varför ska jag låta bli? -Vi är inte sådana.
Det är inte det vi tror på.
Om polisen får henne rymmer hon bara igen.
Hon kommer att jaga oss igen.
Och hela denna…
…förbannade historien kommer att upprepas.
Igen.
Och igen.
Håll käften!
Sherlock, se på mig! Gör inte så.
Tänk.
Du låter känslorna styra.
Moriarty ska transporteras hem till England utan möjlighet att fly.
Dr Watson och jag ska till Afghanistan och återlämna guldet till dess ägare.
Tack vare lord Tewkesbury har jag fått befogenhet att utreda.
Vi ska lagföra alla som har begått brott i Malta.
Moriartys handlingar avslöjade en stor oförrätt.
Kanske är det dags för Malta att bli fritt från britterna.
Ja, det har ni kanske rätt i.
Jag hoppas att ni förstår varför jag gjorde detta.
Din far hade blivit stolt.
Är tiden inne?
För drottning och fosterland och allt som det betyder.
BRITTISKA ÄMBETSMÄN FÄNGSLADE
MILITÄR SKANDAL AVSLÖJAD
MALTESISKA SOLDATER RENTVÅDDA
Hon var modig.
Emellanåt besatt hon en styrka som jag saknade.
Moriarty såg det och försökte bryta ned den.
Men jag tror inte att hon lyckades.
Dina anteckningsböcker. De var inte enkla att dechiffrera.
Tror du att jag skulle kunna tyda dina?
Vi är syskon, men våra anteckningar, precis som våra förstånd, är våra egna.
Ja, onekligen.
Och ditt förstånd, Enola…
…beundrar jag storligen.
Tack.
Tack för allt.
För jag…
Jag tappade fattningen.
Du besinnade dig i tid.
Man tror sig veta vad fruktan är,
och så helt plötsligt är man på en mörk plats…
…med någon man inte kan skydda.
Dr Watson kämpade också för dig.
Bra.
Han är en bra man.
Och Tewkesbury överträffade mina förväntningar.
Ja, han är duglig.
-Och så mamma. -Henne är jag inte lika säker på.
Det jag sade när vi var…
…oense…
Det är ingen fara. Vi glömmer det.
-Jag sade också saker som jag inte menade. -Enola.
Du är en Holmes.
Men det jag underlät att säga…
…är att du verkligen…
…är mycket mer än så.
Du är kanske till och med enastående.
Men jag vet inte när du blev så stor.
Tydligen blir jag äldre varje dag.
Ja.
Det blir du.
Det är inte en framtida lady Tewkesbury jag vill gifta mig med,
men jag vill bli din make.
-Jag vill inte ta ditt namn. -Inte jag heller.
Det är nedsolkat bortom all räddning.
Nej, jag menar din titel.
Jag avsäger mig min titel.
Processen har inletts.
-Då är jag ingen lord längre. -Är du säker?
Jag byter till släktnamnet Tebbity-Gore.
-Tebbity… Tebbity-Gore? -Tewkesbury tillhör titeln.
Viscount Tewkesbury, markisen av Basilwether.
Men mitt riktiga efternamn är Tebbity-Gore.
Visst ogillar du det?
Jag föredrar Tewkesbury.
Men det kvittar.
Jag vill bara att du ska vara du, och att jag ska vara jag.
Enola Holmes.
Earnest Tebbity…
-Det gör ont att säga. -Hemskt, va?
Känns det rätt för dig?
Jag sade fel i början av denna berättelse.
Det visade sig att jag hade missförstått.
Bra historier börjar inte med bröllop.
Nej, de slutar med ett.
-Du är så vacker. -Tack.
-Tyckte du om att vara gift? -Jag gifte mig med fel man.
Jag tror att du har funnit den rätte.
Och nu, i en anda av gott kompanjonskap, ska du få din bröllopsgåva.
Ojdå.
Jag funderade på smycken och böcker, tavlor och blommor…
Till slut bestämde jag mig för…
Hallå.
Det är jag.
Edith, vad gör du här?
Din mamma skickade ett telegram och sade att jag måste komma.
Hon är småvuxen, men stark.
Ditt namn…
Enola.
Jag är…
Jag är glad att det inte har begränsat dig.
Det betyder "ensam" baklänges. Vilken förbannelse att ge sin enda dotter.
Jag älskar hela mitt namn.
Enola Eudoria Holmes.
-Och jag förblir en Holmes. -Dessvärre är vi av samma skrot och korn.
Vi ses där nere.
Jag är viscount Tewkesbury, markisen av Basilwether.
Ni är en fårskalle.
Ska vi följas åt?
-Ingen verkar vilja ha oss. -Nej.
Men vi har varandra.
Se mig i ögonen. Rytmen finns alltid där.
Jag känner den.
Vad betydde solfjädern på balen?
"Jag älskar dig."
Jag har en sak till dig.
Förstod du vad jag sa?
Du älskar mig, och jag älskar faktiskt dig också.
Hallå, inte än.
Låt oss börja.
-Hallå. -Hej.
Jag är Mikiel Mizzi från Antireformpartiet.
Vi tror på ett fritt Malta.
Jaha, då så.
Vi vill slippa…
-Lyssna till vigseln. -Ja.
Min älskling.
Jag ser hur du tittar på Enola och jag ser hur hon tittar på dig.
Jag önskar er all lycka i världen.
-Tack. -Jag älskar dig.
Då så.
Så där ja.
Kära vänner.
Nya släktingar.
Välkomna.
Vi har samlats här i dag
för att fira kompanjonskapet mellan Earnest och Enola.
Det blir en enkel ceremoni eftersom jag inte kan texten utantill.
Ringar. Vem har ringarna?
Tack.
Är ni klara?
Ja.
Earnest…
Tar du hand om Enola?
Blir du hennes följeslagare?
Och älskar du henne såsom hon behöver bli älskad?
Kan ni fråga henne först?
Hennes syn på frågan är mer komplicerad än min.
Onekligen.
-Enola… -Jag vill tillhöra honom.
Bra, för jag vill tillhöra henne.
Jaha, i kraft av befogenheter som ingen har gett mig…
…förklarar jag er för kvinna och äkta make.
Nu får du kyssa din make.
Adeline Rathe.
-Wrath. -Adeline Rathe.
Adeline Rathe.
BASERAD PÅ ENOLA HOLMES-BÖCKERNA AV NANCY SPRINGER
ENOLA LÖSER FALL PÅ SIN SMEKMÅNAD
MINNEN FRÅN SMEKMÅNADEN
Undertexter: Dann Ling