Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫אפתח ואומר שלכבוד לי לפגוש אותך.‬
‫קראתי על המשחקים שלך.‬
‫מרשים מאוד.‬
‫חבל להניח למוח מבריק כמו שלך‬
‫להירקב בחור שכזה.‬
‫למטה!‬
‫מעטים האנשים שבכוחם לחלץ אותך מכאן.‬
‫אני נמנה עם האנשים הללו.‬
‫נוכל ליצור רושם שברחת.‬
‫לפני שנים רבות נעלמו מספר חפצי ערך.‬
‫אנחנו רוצים אותם בחזרה.‬
‫נעניק לך חופש בתמורה לעזרה.‬
‫האם השם טיוקסברי‬
‫מוכר לך?‬
‫- כעבור שנה -‬
‫קראתי פעם‬ ‫שכל הסיפורים הטובים מתחילים בחתונה.‬
‫- אנגליה -‬
‫איפה היא?‬
‫הסיפור הזה בהחלט מתחיל כך.‬
‫- מלטה -‬
‫היא מאחרת מאוד.‬
‫מישהו מתקרב.‬
‫טוב.‬
‫מתחילים.‬
‫למרבה הצער, מהחתונה הזאת‬ ‫נעדר מרכיב חיוני אחד.‬
‫זו אני.‬
‫לא, באמת.‬
‫הכלה בסיפורנו מתחילה לפקפק‬
‫במחויבותה לתפקיד הליידי.‬
‫אל תאכלו מהעוגה. היא עושה שמות במעיים.‬
‫- חתונתם של לורד ארנסט אוגוסטוס טיוקסברי‬ ‫והעלמה אנולה יודוריה הולמס -‬
‫אני מסכימה.‬
‫ליידי אנולה טיוקסברי.‬
‫זה לא נשמע נכון.‬
‫אני לא מסכימה!‬
‫בשש השנים האחרונות‬ ‫ניסיתי להרגיש ראויה לשם הולמס.‬
‫האם אוותר על כך עכשיו?‬
‫וכפי שאמרה לי פעם אישה חכמה…‬
‫טוב, לא אישה חכמה, אימא שלי.‬
‫שתי דרכים פתוחות בפנייך, אנולה.‬
‫הדרך שלך, או הדרך שאחרים יבחרו עבורך.‬
‫אבל זה טיוקסברי.‬
‫איי'! תפסיקי כבר!‬
‫איני יכולה להשאיר אותו שם.‬
‫לא אעשה זאת.‬
‫הרַכָּב אריק?‬
‫חשבתי שברחת.‬
‫שרלוק כבר יצא?‬
‫יקירתי, כולם כבר בחתונה מלבדך.‬
‫מוכנה לנסוע?‬
‫כן, קדימה!‬
‫מהר ככל האפשר!‬
‫- מלטה -‬
‫זה זמן טוב לספר לכם שהחתונה שלי במלטה,‬
‫האי הקטן בים התיכון,‬
‫מסיבות מסובכות שקשה להבין.‬
‫היא תגיע, אל תדאג.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫צר לי להטריד אותך,‬
‫אבל מישהו רודף אחרינו.‬
‫הוא לא נראה ידידותי.‬
‫שודדי דרכים, פורעי חוק, גנבים!‬
‫מלטה ניחנה בשפע מכל הסוגים.‬
‫התכופפי! התכופפי, גברתי!‬
‫זה לא מקום לליידי!‬
‫אני עוד לא ליידי!‬
‫מהר יותר!‬ ‫-הנה, קחי את זה!‬
‫גברתי, מה את עושה?‬
‫רדי משם!‬
‫אנולה!‬
‫זה אני!‬
‫ד"ר ווטסון!‬
‫אנולה, את בסדר?‬
‫למה עטית מסכה?‬
‫זו ממחטה.‬
‫האבק מזיק לריאות שלי.‬
‫חשבת שאני…‬ ‫-מנסה לרצוח אותי?‬
‫לא.‬ ‫-כן, זה בדיוק מה שחשבתי.‬
‫למה רדפת אחריי?‬
‫זה בקשר לאחיך.‬
‫הוא נעדר.‬
‫למעשה, אנולה, אני בטוח למדי ששרלוק נחטף.‬
‫סליחה?‬
‫אני מבינה שאולי עליי להסביר‬ ‫איך הכול התחיל.‬
‫האמת היא שחיינו בדיוק כפי שרצינו.‬
‫טיוקסברי המשיך לפעול למען השינוי והקדמה,‬
‫ואני סוף סוף הצטרפתי‬ ‫למועדון הבלשים הוויקטוריאנים הדגולים‬
‫לצד אחי.‬
‫הוא עזר לבעלי האמצעים,‬
‫ואני עזרתי לבעלי הצרכים.‬
‫ומדי פעם בפעם עבדנו יחד.‬
‫הייתי מאושרת.‬
‫וכאן העקבות נעלמים.‬
‫אל תתקרבו. אסור להזיז דבר בזירה.‬
‫כאן הוא עלה על סוס,‬
‫וברח בכיוון הזה.‬
‫הצעה טובה.‬ ‫-יש לך הצעה אחרת?‬
‫האיש נתלה בחבל שנקשר לכאן.‬
‫אתה רואה את שיירי החבל שלא נחתכו?‬
‫והסימנים כאן, במקום שבו‬ ‫רגליים מתנופפות ניסו למצוא אחיזה.‬
‫שרלוק, זה לא המקום שבו האיש נעלם.‬
‫זו זירת רצח.‬
‫זה שרלוק הולמס?‬
‫הם פחות כיפיים ממה שאנשים חושבים.‬
‫עבדתי כבלשית במשך השבוע,‬
‫ובסופי השבוע, ובכן…‬
‫טיוקסברי, מה אתה עושה?‬
‫הבאתי לך מתנה.‬
‫פרחים?‬ ‫-לא.‬
‫עשבי תיבול?‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫בסדר.‬
‫חכי…‬ ‫-מה מצאת?‬
‫מצאתי אותו.‬
‫חמוד!‬ ‫-את מאמינה?‬
‫נעים להכיר.‬
‫זה היה מרהיב.‬ ‫-הוא קצת ביישן.‬
‫זה היה כיף.‬
‫והרגעים שלא היו כיפיים או מרהיבים,‬
‫כשהיינו רק שנינו,‬
‫היו הרגעים הטובים מכול.‬
‫אחורה. וכשאני מתקדם, את תוקפת בנסיגה.‬
‫לא, טיוקסברי. טיוקסברי!‬
‫וכשחייי נראו פשוטים לחלוטין,‬
‫הלורד היקר שלי החליט לסבך אותם מעט.‬
‫אנולה יודוריה הולמס…‬
‫התיקחי אותי,‬
‫ארנסט אוגוסטוס לבית טיוקסברי…‬
‫כן.‬
‫יש לו שם פרטי. גם אני הופתעתי.‬
‫…להיות לך לבעל?‬
‫חדשות מיוחדות!‬
‫- הבלשית הופכת לליידי -‬
‫ולפתע פתאום, כל לונדון נשאה מבטה אלינו.‬
‫נפלאה.‬
‫יפהפייה.‬ ‫-שכה אחיה.‬
‫טוב, חוץ מאדם אחד.‬
‫שרלוק הולמס.‬
‫הבלש המפורסם בעולם פיתח אובססיה חדשה.‬
‫שלום, שרלוק.‬
‫המוני מפות וסמלים,‬ ‫והכול נראה לי חסר הגיון.‬
‫לא הבנתי למה הוא מסתיר את זה ממני.‬
‫- אחוזת בזילוות'ר -‬
‫פרחים.‬
‫חרציות עלו בדיון.‬ ‫-חרציות?‬
‫הדיון סגור.‬ ‫-כן. הפרחים האהובים עליי.‬
‫מה עכשיו?‬
‫הכנתי רשימה קצרה של קרובינו ויקירינו.‬
‫כן, גם לי יש רשימה כזאת.‬
‫אפשר עט לרגע?‬
‫רק עוד שם אחד. היא לא תוכל להגיע.‬
‫הנה.‬
‫- אנולה, טיוקסברי, שרלוק, ווטסון -‬
‫אין מקום לאימך?‬
‫היא אורחת רצויה ביותר.‬
‫מאז חקיקת חוק חומרי הנפץ ב-1883,‬
‫אימי הפכה ל…‬
‫מבוקשת מהמעלה הראשונה.‬
‫אז הגעה לחתונה שנמצאת בעין הציבור‬ ‫תסכן את ביטחונה…‬
‫בצורה ניכרת.‬
‫אולי יש דוד…‬
‫אימא.‬ ‫-…שילווה אותך בחתונה?‬
‫ובכן, דיברתי עם שרלוק…‬
‫טה-דה.‬
‫…והוא הסכים לעשות זאת.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫מזל טוב.‬
‫הוא יעשה זאת במרמור,‬
‫ללא אלגנטיות וללא ניצוץ חיים בעיניו,‬
‫אבל הוא כל מה שיש לי, אז זה יהיה נהדר.‬
‫כמובן, לא כולם יגיעו מהצד של ארנסט.‬
‫הוא אהוב מאוד, אבל…‬
‫לאור ההיסטוריה המשפחתית,‬ ‫אני מניח שהחתונה תיערך במלטה?‬
‫…מלטה.‬
‫מלטה?‬ ‫-אימא, מנין צץ הרעיון הזה?‬
‫ובכן, שתיתי תה עם הגברות,‬
‫וכמובן, החתונה הייתה נושא השיחה.‬
‫לחלק…‬
‫כשעברנו לדון בשאלת המיקום,‬
‫אחת הנשים שאלה איפה פיטר ואני התחתנו,‬
‫וחשבתי שזה פשוט נפלא.‬
‫מלטה.‬
‫היש דרך טובה יותר לכבד את אביך?‬
‫סליחה.‬ ‫-זה היה מקום יקר לליבו של בעלי.‬
‫הוא שירת שם בצבא, הכרנו שם,‬
‫התחתנו שם.‬
‫וארנסט אהב מאוד את חופשות הקיץ שלו שם.‬ ‫-נכון.‬
‫כמובן, אם תעדיפי מקום אחר,‬ ‫זו זכותה של הכלה.‬
‫החתונה שלי תהיה במלטה?‬
‫היו לי כל כך הרבה שאלות.‬
‫מה לובשים לחתונה במלטה?‬
‫אני מכירה מישהו במלטה?‬
‫אולי את פנויה בשבת?‬
‫אתה פנוי בשבת?‬
‫תעמידי פנים שאת סבתא-רבתא שלי.‬
‫חשוב מכך, איך שרלוק ידע לפניי?‬
‫ולמה הוא היה כל כך מודאג?‬
‫שימי לב, אנולה.‬
‫הנה מה שאימי לימדה אותי על המקום.‬
‫אף על פי שהיא רק נקודה זעירה בים התיכון,‬
‫מלטה נכבשה בידי הפיניקים,‬
‫הרומאים ואפילו נפוליאון,‬
‫בשל חשיבותה האסטרטגית.‬
‫מאז 1814 האי נמצא‬ ‫בשליטתה הצבאית של האימפריה הבריטית.‬
‫שלום.‬
‫סליחה, הוד מלכותה.‬
‫לפני שהספקתי להבין, החתונה כבר הייתה בפתח.‬
‫וכך מצאנו את עצמנו‬
‫בחדר מלא באנשים חשובים ונכבדים.‬
‫משפחתו הייתה מאושרת‬ ‫שהוויקונט הצעיר סוף סוף בחר לו כלה,‬
‫ומשפחתי, ובכן…‬
‫התנהגה בצורה מסובכת יותר.‬
‫האם לא יגיעו בני משפחה נוספים לחתונה?‬
‫לא.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫כמושל הבריטי של המושבה היפהפייה הזאת,‬
‫לכבוד הוא לי להזמין את המגן הדגול שלנו,‬
‫בריגדיר גנרל סמפסון, לברך את הזוג.‬
‫בריגדיר גנרל!‬
‫את תכירי אותו. הוא נהדר.‬
‫תודה לכולם. תודה.‬
‫כסנדק של החתן,‬
‫זהו כבוד ועונג לשאת את הברכה הערב.‬
‫ידידי, לורד טיוקסברי,‬
‫פיטר,‬
‫היה אב גאה,‬
‫והוא ראה בבנו הזדמנות לגדל גבר לתפארת.‬
‫ופועלו של ארנסט‬
‫מאז כניסתו לבית הלורדים‬
‫היה ראוי להערצה.‬
‫מהפכן צעיר שמוכן לעמוד שכם אל שכם‬
‫עם אלה שמזלם לא שפר עליהם,‬
‫ולראות בהם כמעט שווים לו.‬
‫מה שאולי מסביר את הכלה שבחר לו.‬
‫אני מתלוצץ.‬
‫סלחו לי, אני מתלוצץ.‬
‫כן, היא צעירה יוצאת דופן.‬
‫ובן הסנדקות שלי‬
‫הוא צעיר יוצא דופן.‬
‫איזה זוג הם יהיו.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫אנא קומו.‬
‫סלחו לי.‬
‫אני מציג בפניכם…‬
‫סליחה, אני לא יודע מה זה היה.‬
‫…את הזוג המאושר.‬
‫הזוג המאושר.‬ ‫-הזוג המאושר.‬
‫שרלוק!‬
‫איפה היית?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫מה אתה מחפש במלטה?‬
‫זו חקירה חדשה? ואם כן, למה לא שיתפת אותי?‬
‫מי האיש שעקבת אחריו?‬
‫אנולה, אני עייף.‬
‫או שאתה פשוט מחפש הסחת דעת‬
‫מהשעמום של צפייה באחותך‬ ‫מתחייבת למשהו שאין לך עניין בו?‬
‫אני זה שמחפש הסחת דעת?‬
‫אתה שופט אותי.‬
‫זה לא שיפוט מרומז.‬
‫אני לא מאשים אותך.‬
‫אילו הייתי במצבך,‬ ‫גם אני הייתי מחפש הסחת דעת.‬
‫למה שתוותרי על חירותך בשביל האנשים האלה?‬
‫אני לא מוותרת על חירותי.‬ ‫אני פשוט מתחתנת עם לורד.‬
‫ידעתי למה אני נכנסת.‬ ‫-מה שכנע אותך להיות כה צפויה ושגרתית?‬
‫ברור שאינך מבין מעשה של אהבה.‬ ‫-מה הטעם בנישואין למוח כמו שלך?‬
‫תוותרי על שמך‬
‫ועל מעמדך כבלשית…‬ ‫-אני אמשיך לעבוד.‬
‫…בתמורה לתואר ולמסורת שאינך מבינה.‬
‫לא. את טובה מזה.‬
‫את בת למשפחת הולמס.‬
‫ומה מועיל לי השם הזה?‬
‫אבי מת.‬
‫אחי הבכור משעמם.‬
‫אימי היא מקל דינמיט שהתפוצץ מזמן.‬
‫וכל מה שנשאר זה אתה.‬
‫ואם כך אתה בוחר לאהוב אותי,‬
‫אני מעדיפה לאבד את שמי לנצח.‬
‫את נסחפת ברגשותייך.‬
‫אני מבין שאת נסערת,‬
‫אבל אני גם צודק.‬
‫הסבת לעצמך נזק אדיר.‬
‫איני מפחדת מהחברה הגבוהה,‬
‫ואני מוכנה להיעתר לבקשותיה מדי פעם.‬
‫טיוקסברי צריך להתחתן, אז אני…‬
‫תעשי מה שאומרים לך?‬
‫כן.‬
‫אתה חזיר, שרלוק הולמס.‬
‫החזיר הזה רוצה קצת שקט ושלווה.‬
‫זו הייתה הפעם האחרונה שראיתי אותו.‬
‫אבל שרלוק הולמס‬
‫נחטף?‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫זה לא רק אפשרי,‬
‫אלא גם סביר.‬
‫מעניין.‬ ‫-מה מעניין?‬
‫החדר הפוך לגמרי.‬
‫טוב…‬
‫הוא נראה לי נורמלי לגמרי.‬
‫בבגדיו לא נגעו,‬
‫כך שמי שעשה זאת‬ ‫יודע שלאחי אין עניין בלבוש,‬
‫וזה אומר שמי שעשה את זה‬ ‫מכיר את אחי במידה מסוימת.‬
‫היא חמה.‬
‫הוא נחטף לפני שעות מעטות.‬
‫הוא עישן טבק בריסטול.‬
‫לא הטבק הרגיל שלו.‬
‫המחברות שלו.‬
‫צופן מאתגר.‬
‫אני אפצח אותו.‬
‫על איזו חקירה עבדתם?‬
‫במלטה?‬
‫שום חקירה. באנו לרגל החתונה שלך.‬
‫אבל בסעודה החגיגית אתמול בערב‬ ‫הוא עקב אחרי מישהו.‬
‫חקירה?‬
‫איזו חקירה? למה לא ידעתי על…‬ ‫-עצור.‬
‫בני הולמס לא נעלמים‬ ‫בלי להשאיר רמזים לבני הולמס אחרים.‬
‫יש גם בלשים אחרים.‬
‫אחי השאיר רמז במקום כלשהו.‬
‫ואם לא?‬
‫אז אינך מכיר את אחי כלל.‬
‫גם אני דואג לו.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני מתנצלת.‬
‫את מפחדת. שנינו מפחדים.‬
‫אין לי ספק ששרלוק פקפק בי,‬
‫אבל הוא ודאי השאיר לי משהו.‬
‫נמשיך לחפש.‬
‫ח'-ו-ס-ת?‬
‫ח'וסת?‬
‫כן. זו לא עיר ב…?‬
‫באפגניסטן, כן.‬
‫- ח'וסת‬ ‫אפגניסטן -‬
‫איפה את רואה את זה?‬ ‫-על המראה.‬
‫על המראה?‬
‫אולי אלה פשוט סימנים ממאבק?‬
‫לא, זה קוד מורס.‬
‫אולי,‬
‫בשעה שהוא נחטף,‬
‫הוא נגרר החוצה בכוח והשאיר לנו את זה.‬
‫ח'וסת?‬
‫הם חוזרים.‬
‫אורחי החתונה.‬
‫לא, הוא צריך להבין.‬
‫מתחילים.‬
‫מפתיע.‬
‫איזו חוצפה.‬
‫בושה וחרפה.‬
‫אני לא האדם הכי פופולרי במלטה כרגע.‬
‫זה מובן.‬
‫אבל הוא יבין כשאספר לו ששרלוק נעלם.‬
‫משכי כל קצה חוט שתמצאי.‬
‫טיוקסברי יבין.‬
‫אני מקווה.‬
‫אבל איני יכולה לתת לו לברוח.‬
‫זה רמז.‬
‫אימי לימדה אותי שכשפותרים תעלומה,‬ ‫מושכים את כל החוטים.‬
‫אני יוצאת מדעתי.‬
‫פנו דרך.‬
‫לא, חכה!‬
‫אדוני!‬
‫זוזו!‬
‫סליחה!‬
‫זוזו!‬ ‫-עצור!‬
‫סליחה!‬
‫עצרו אותו!‬
‫סליחה!‬
‫פנו דרך!‬
‫זוזו!‬
‫אדוני!‬
‫תסתכל עליי. אני אזעיק עזרה.‬ ‫רק תגיד לי מה שמך.‬
‫איפה אחי?‬
‫חרון.‬
‫חרון?‬
‫מה זה "חרון"?‬
‫חרון.‬
‫מה זה "חרון"?‬
‫אדוני, תתעורר!‬
‫תתעורר. מה זה "חרון"?‬
‫בבקשה, שמישהו יעזור לי!‬
‫חפשי את המצוי,‬
‫לא את הרצוי.‬
‫עד מהרה תראי את האמת.‬
‫- שרלוק נחטף‬ ‫למה עכשיו? למה מלטה? -‬
‫אחי נעדר, והאיש שהוא רדף אחריו מת.‬
‫למה שרלוק חשד בקצין הזה?‬
‫למה הוא נרצח?‬
‫חרון.‬
‫ומי רצח אותו?‬
‫הכול קשור זה לזה,‬
‫אבל טרם הבנתי איך.‬
‫יש לי רק שתי מילים.‬
‫אנחנו יודעים מהי ח'וסת.‬
‫אבל מהו "חרון"?‬
‫מקום אחר?‬
‫אדם?‬
‫אולי שרלוק ידע.‬
‫המחברות שלו.‬
‫מובן שהוא כתב אותן בצופן.‬
‫להזכירכם, גם אני למדתי צפנים בילדותי.‬
‫שתי מילים בנות ארבע אותיות.‬
‫האות הראשונה במילה הראשונה‬ ‫זהה לאות הראשונה במילה השנייה.‬
‫ח'וסת. חרון.‬
‫אוי, לא!‬
‫טיוקסברי!‬
‫אלוהים אדירים, אנולה!‬
‫אוי, לא!‬
‫אפילו לא דפקתי, ואת…‬ ‫-זו הייתה צללית מפחידה.‬
‫אני מדמם?‬
‫כן, מאוד.‬ ‫-למען השם.‬
‫אפשר לראות?‬ ‫-לא, רק…‬
‫הוא שבור?‬ ‫-לא, רק תני לי…‬
‫אם תזיז את האף, לפעמים…‬
‫האף המסכן שלך.‬
‫אפשר לראות את האף שלך, בבקשה?‬
‫זה הדם שלך?‬
‫לא.‬ ‫-אנולה.‬
‫לא, זה דם של מישהו אחר.‬ ‫-יופי.‬
‫הייתי מזדעזע לשמוע זאת מכל אדם אחר.‬
‫ממך, זו הקלה.‬
‫ובכן?‬ ‫-שרלוק נעדר.‬
‫שמעתי.‬
‫ואני מפחדת.‬
‫לא כך דמיינתי את הרגע הזה.‬
‫למען האמת, לא כך דמיינתי את היום הזה.‬
‫הייתי בדרכי אליך.‬
‫נסעתי בכל המהירות,‬
‫ואז ד"ר ווטסון עקב אחריי.‬
‫חשבתי שהוא שודד דרכים וניסיתי לירות בו.‬
‫לכן השמלה שלי…‬
‫תני לי להיות בלש לרגע.‬
‫למה נסעת בכל המהירות?‬
‫כדי להיות איתך.‬ ‫-כבר איחרת.‬
‫לחתונה שלך.‬
‫הספקות שלך ברורים לי כבר זמן מה.‬
‫טיוקסברי…‬ ‫-לא.‬
‫אני מצטערת על כל הכאב שגרמתי לך.‬
‫אני באמת מקווה שתצליחי למצוא את אחיך.‬
‫אני בטוח שתצליחי.‬
‫אולי אימי צדקה.‬
‫נועדתי להיות לבד.‬
‫את תסתדרי היטב לבדך, אנולה.‬
‫לכאן הוא לקח אותי כשהגענו הנה לראשונה.‬
‫כאן אבא ואני בילינו מדי קיץ.‬
‫רואה את המערה הזאת?‬ ‫-כן.‬
‫כשהייתי ילד, הוא אמר לי שיש שם אוצר חבוי.‬
‫אז בכל קיץ ביקשתי ממנו לקחת אותי למערה,‬
‫והיינו מדליקים גפרורים.‬
‫היינו נכנסים יחד לתוך החשכה‬ ‫ומעמידים פנים שאנחנו פירטים.‬
‫קדימה, מלח.‬
‫אני זוכר בבירור שהלב שלי דפק בכל הכוח.‬
‫האמנתי באמת ובתמים שנמצא תיבת אוצר.‬
‫אהבתי את הסיפורים שלו.‬
‫כן.‬
‫הזמנים שביליתי כאן היו מהמאושרים בחיי.‬
‫לא התכוונתי לפגוע בו.‬
‫איני יודעת אם אצליח לפתור את התעלומה.‬
‫אבל אם האדם שעשה זאת‬ ‫מוכן להרוג מישהו כדי להגן על זהותו…‬
‫מה הוא יעשה לאחי?‬
‫אש!‬
‫לא!‬
‫טיוקסברי!‬
‫איפה טיוקסברי?‬ ‫-הוא נכנס פנימה!‬
‫לא!‬ ‫-הוא חיפש את אימא שלו!‬
‫ניסינו לעצור אותו!‬
‫אנולה, עצרי!‬
‫אימא! את שם?‬
‫טיוקסברי!‬
‫אני כאן!‬
‫אימא!‬
‫איפה את?‬
‫אימא!‬
‫-טיוקסברי!‬
‫טיוקסברי!‬
‫טיוקסברי.‬
‫חייבים ללכת. היא לא כאן.‬
‫אף אחד לא ראה אותה.‬ ‫-חייבים ללכת. בבקשה.‬
‫לא. אימא!‬
‫טיוקסברי, פרצת את הדלת כשנכנסת לכאן?‬ ‫-לא.‬
‫טיוקסברי.‬ ‫-אימא!‬
‫טיוקסברי, תסתכל עליי.‬
‫היא נחטפה.‬ ‫-מה?‬
‫חייבים ללכת. חייבים ללכת עכשיו.‬
‫בבקשה!‬
‫אימא!‬
‫נשימה עמוקה.‬
‫שוב.‬
‫עוד פעם אחת.‬
‫ובכן,‬
‫את נשמעת בסדר, אם כי אולי אינך מרגישה כך.‬
‫למה שמישהו יחטוף את אימו?‬
‫ד"ר ווטסון,‬
‫מה אחי היה עושה?‬
‫נשימה עמוקה.‬
‫אני רופא, לא בלש.‬
‫את יודעת, כשעברתי לגור איתו,‬
‫הוא לא ידע מה לחשוב עליי. תארי לעצמך.‬
‫אבל קיוויתי שנהיה חברים,‬
‫אז מדי יום בשעת התה הכנתי מגש,‬
‫ושאלתי אותו איך מתקדמת החקירה הנוכחית שלו.‬
‫ומדי יום הוא לא ידע איך להגיב.‬
‫כאילו כוס התה הייתה אקדח שמכוון לראשו.‬
‫הוא לא הצליח להבין מדוע אני סקרן.‬
‫ומדי יום ניסיתי.‬
‫לבסוף חשבתי, "זה מאמלל אותך, ג'ון. תוותר".‬
‫ואז יום אחד ישבתי ליד האח,‬ ‫הייתי שקוע בעבודה,‬
‫והוא הופיע עם כוס תה.‬
‫תה נורא.‬
‫כן, יותר מדי חלב.‬
‫הרבה יותר מדי.‬
‫אבל הוא התיישב,‬ ‫ולראשונה סיפר לי על החקירה שלו,‬
‫והייתי מרותק לחלוטין.‬
‫מה הוא סיפר לך?‬
‫זה ביני לבינו וליומנים שלי.‬
‫אבל…‬
‫שאלת אותי‬
‫מה שרלוק היה אומר אילו היה כאן.‬
‫הוא לא כאן.‬
‫ואת כן.‬
‫הוא חושב שהמוח שלך משתווה לשלו.‬
‫דוקטור יקר, אני מקווה שהוא צודק.‬
‫נסי, אנולה.‬
‫דברי איתו.‬
‫שלום.‬
‫את חושבת שאלה היו‬ ‫אותם אנשים שחטפו את שרלוק?‬
‫אני בטוחה בזה.‬
‫למה שיחטפו את אימי?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫אבל אגלה.‬
‫אני יודע שתצליחי למצוא אותה,‬
‫אבל היא לא חזקה כמו שרלוק, אנולה.‬
‫היא תמיד חיה חיים מאוד מוגנים.‬
‫מתי ראית אותה בפעם האחרונה?‬
‫עזבתי אותה בתשע. הלכתי להגיד לילה טוב.‬
‫היא ניסתה לנחם אותי.‬
‫הכול ישתפר בבוקר.‬
‫היא לבשה כותונת לילה, אנולה.‬
‫לא אבזבז עוד רגע.‬
‫אני הולך לבקש עזרה מהבריגדיר.‬
‫מה אחי היה אומר?‬
‫ליידי לעולם לא תצא מחדרה‬ ‫בשעה כזאת ללא מלווה.‬
‫היא הלכה לישון.‬
‫גם אני נחטפתי מחדרי.‬
‫היה מסוכן מאוד לחזור לזירת הפשע.‬
‫ובל נשכח את השרפה.‬
‫האם באמת מדובר באדם אחד –‬ ‫חוטף, רוצח ומצית שרפות?‬
‫זו אינה השאלה הנכונה.‬
‫נסי שוב.‬
‫מדוע החוטף הצית את האש?‬
‫בדיוק.‬
‫החוטף חיפש משהו.‬
‫אבל הוא לא מצא את מה שחיפש.‬
‫ואם לא מצליחים למצוא חפץ…‬
‫שורפים הכול כדי שאף אחד אחר לא ימצא אותו.‬
‫תתרכזי, אנולה.‬
‫אל תטעי, חיי נמצאים בסכנה.‬
‫ואולי גם חייך.‬
‫מדליות.‬
‫מי אתה?‬
‫היי, תירגעי.‬ ‫-מי אתה?‬
‫למה אתה כאן?‬
‫לא אגלה לך.‬
‫איפה שרלוק הולמס?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫איפה שרלוק הולמס?‬ ‫-אמרתי שאני לא יודע.‬
‫לאן לקחת אותו?‬ ‫-לשום מקום.‬
‫אני מבטיחה לך שאני נואשת מספיק.‬
‫זה יהיה טיפשי.‬
‫ ואת לא טיפשה.‬
‫זה היה טיפשי.‬
‫אתה…‬ ‫-גברתי.‬
‫בסדר. אני…‬
‫אני מאמין שאחיך נחטף‬ ‫בידי פרופסור אדלין חארון.‬
‫חרון.‬
‫מי היא?‬ ‫-מה?‬
‫איפה היא?‬
‫תקשיבי, עקבתי אחרייך‬
‫בתקווה שאת תצליחי למצוא אותה‬ ‫לאחר שאני נכשלתי.‬
‫היא רוח רפאים. רוח רפאים אכזרית.‬
‫היא מקורבת למושל.‬
‫היא הופיעה לפני שנה. היא שומעת הכול.‬ ‫אנחנו לא סומכים עליה.‬
‫והאישה הזאת חטפה את אחי‬ ‫ואת ליידי טיוקסברי?‬
‫בבקשה, רדי ממני.‬
‫מי אתה?‬
‫שמי מיקייל מיצי.‬ ‫אני חבר במפלגה האנטי-רפורמיסטית,‬
‫ואנחנו מאמינים במלטה חופשית.‬
‫אנחנו רוצים להשתחרר מהמלכה שלכם.‬
‫מההרס שלכם.‬
‫משליחת חיילינו להילחם במלחמות שלכם,‬
‫כשלא אכפת לכם אם יחיו או ימותו.‬
‫ומהצורך שלכם לשלוט במדינה‬ ‫שאינכם יודעים עליה דבר.‬
‫אני יודע מי את, אנולה הולמס.‬
‫את בלשית דגולה.‬
‫אני מאמין שאחיך…‬
‫אם איתפס, איכנס לכלא לזמן רב מאוד.‬
‫עליי ללכת.‬ ‫-לא, עליך לדבר.‬
‫את תזדקקי לעזרתי שוב, ואני אזדקק לעזרתך.‬ ‫-אל תלך.‬
‫ניפגש בשנית.‬ ‫-לא! יש לי עוד שאלות.‬
‫אני אעקוב אחרייך. להתראות, אנולה.‬
‫- ולטה, בירת מלטה -‬
‫- משטרה -‬
‫שמענו עלייך, מיס הולמס.‬
‫המפקח לסטרד היה לנו לעזר רב.‬
‫אמרנו לו שאת עושה צרות. הוא אמר שזו דרכך.‬
‫צרות? באיזה מובן?‬
‫עד ראייה מיקם אותך ליד גופה בזירת פשע.‬
‫האיש נורה מלמעלה.‬
‫גופה שלא דיווחת עליה.‬
‫ואז מצאנו אותך בתוך…‬ ‫-סמל, אחי נעדר.‬
‫חמותי לעתיד נעדרת.‬
‫אני בלשית,‬
‫ואני מנסה למצוא את האישה האחראית לכל זה.‬
‫איזו אישה?‬
‫פרופסור אדלין חארון.‬
‫למה את מתעניינת ב…‬
‫הסמל אינדרי.‬
‫כן, המושל.‬
‫נראה שנפלה פה טעות.‬ ‫-אדוני, אני…‬
‫תפקידך הוא לחקור פושעים של תושבי מלטה.‬
‫אנולה הולמס היא אנגלייה.‬
‫אתה נחות ממנה.‬
‫אדוני.‬
‫איני חושבת שהוא נחות. זה…‬
‫עם כל הכבוד, היא כאן במסגרת חקירה פלילית.‬
‫איני חושב…‬ ‫-לא אכפת לי מה אתה חושב, סמל.‬
‫מיס הולמס, את רשאית ללכת.‬
‫שוב, מיס הולמס, אני מתנצל‬ ‫על הטעות בשיקול הדעת.‬
‫תודה רבה, אדוני. עזרת לי מאוד.‬ ‫-כמובן, אדוני.‬
‫מה זה?‬
‫זה קרנבל הקיץ.‬
‫כמה נחמד.‬
‫גם אני לא אהבתי את זה.‬ ‫-ככה מתייחסים לאנשים כאן?‬
‫זו המערכת.‬ ‫-המערכת נכשלת בתפקידה.‬
‫למה הוא מיהר כל כך‬ ‫לעצור את השיחה שלי עם הסמל?‬
‫בנוסף, מצאתי את אלה בחדרה של אימך.‬
‫של מי הן?‬
‫אנולה, אלה מדליות המלחמה של אבי.‬ ‫אולי הן נועדו להיות מתנת חתונה?‬
‫אנולה?‬
‫על מה את מסתכלת?‬
‫אנולה?‬
‫חרון…‬
‫היא מקורבת למושל.‬
‫אנולה.‬
‫אנולה…‬ ‫-טיוקסברי, עליי ללכת.‬
‫שאצטרף אלייך?‬ ‫-חזור לתחנה ודבר עם הסמל.‬
‫ברר מה הוא יודע.‬
‫חכי.‬
‫לא.‬
‫חכי!‬
‫שלום?‬
‫לא היית צריכה לעקוב אחריי.‬
‫את פרופסור אדלין חארון?‬
‫לא.‬
‫אני רק צריכה לדעת איפה אחי.‬ ‫-עשית טעות.‬
‫תסתכלי עליי. אעזור לך.‬
‫היא תהרוג אותך.‬
‫-מי תהרוג אותי?‬
‫מי היא?‬
‫תגידי לי. בבקשה, תגידי לי.‬
‫לא שוב.‬
‫לא.‬
‫מי היא?‬ ‫-היא תהרוג אותך.‬
‫היא שומעת הכול.‬
‫במשך שנים התעלמו ממנה.‬
‫היא משחקת בכולם.‬ ‫-זה משחק.‬
‫היא חושבת שזה…‬ ‫-כיף.‬
‫אולי נרקוד שוב בעתיד.‬
‫נוכל ליצור רושם שברחת, פרופסור.‬
‫מוריארטי.‬
‫את נערה פיקחת מאוד, אנולה הולמס.‬
‫תפסיקי!‬
‫איפה אחי? הוא מת?‬
‫הוא מת?!‬
‫עוד לא.‬
‫אני נהנית להחזיק בו.‬
‫אם כי הוא איבד תקווה שתבואי להציל אותו.‬
‫למה את כאן?‬
‫האין זה נפלא?‬
‫הממשלה הבריטית בונה רשת תעלות ביוב במלטה.‬
‫מקום נהדר להסתתר בו.‬
‫כמובן, יש את עניין החתונה.‬
‫העיתונים כתבו עליה בהרחבה.‬ ‫זו הייתה כמעט הזמנה.‬
‫הוא נראה כה עצוב בשעה שחיכה לך.‬
‫התחרטת ברגע האחרון, אנולה?‬
‫אולי הגיע לו לסבול.‬
‫באת הנה כדי להרוס את המשפחה שלי.‬
‫בין השאר, כן.‬
‫את מפגרת מאחוריי‬ ‫עוד יותר משחשבתי, הבלשית הולמס.‬
‫לא!‬
‫התרחקי מהבת שלי!‬
‫אימא! עזבי אותי!‬
‫יודוריה הולמס.‬
‫איזה תענוג.‬ ‫-לא.‬
‫העונג כולו שלי.‬
‫הילדים שלך מרגיזים אותי.‬
‫הם מרגיזים גם אותי.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫היא הלכה.‬
‫זו אני.‬
‫ובכן, זו תסבוכת מגוחכת להפליא.‬
‫הנוכחות שלך כאן מגוחכת, אימא.‬
‫את נוטשת אותי?‬
‫כן.‬
‫כי יש לי עבודה לעשות.‬
‫אחי נעדר, חמותי לעתיד נעדרת ו…‬
‫נעדרת מחיי זמן רב מדי.‬
‫טוב…‬
‫באתי לחתונה שלך.‬
‫אני מבוקשת. לא יכולתי להודיע על כך ברבים.‬
‫אז תכננת לצפות בחתונה שלי בסתר‬ ‫ואז לברוח בחזרה ללונדון?‬
‫זה נשמע פחות רומנטי ממה שחשבתי.‬
‫איך חשבת שזה יהיה?‬
‫רציתי לראות אותך מתחתנת.‬
‫רציתי…‬
‫לראות אותך.‬
‫אפשר להתחבק עכשיו?‬
‫אימא.‬
‫עכשיו יש לי עניינים אחרים לטפל בהם.‬
‫אם לדייק, חטיפתו של הילד המועדף עליי.‬
‫המועדף?‬
‫פגשת את שרלוק?‬ ‫הוא לוחם נהדר, אבל איזה מוח.‬
‫ועכשיו את צריכה למצוא אותו.‬
‫אינך חושבת שאני מסוגלת?‬
‫נהפוך הוא. אני חושבת שאת יוצאת דופן.‬
‫עצה קטנה, אם יורשה לי.‬
‫למוריארטי יש מוח זהה לזה של אחיך.‬
‫אז הסתכלי על מה שנמצא מולך, כן,‬
‫אבל אל תשכחי להסתכל גם על מה שנמצא מאחור.‬
‫מורכבות החידה – כמורכבות יוצר החידה.‬
‫תרשמי את זה.‬
‫את יכולה לקשור?‬
‫איך נראתה השמלה שלך?‬
‫מרופטת.‬
‫ולמה לא היית בכנסייה?‬
‫אולי זו שאלה לפעם אחרת.‬
‫אל תתייאשי, יקירה.‬ ‫גילית את הדבר החשוב ביותר.‬
‫שרלוק בחיים.‬
‫אז שניהם בחיים?‬
‫כן.‬
‫והכול היה מעשה ידיה של מוריארטי?‬
‫כן.‬
‫מההתחלה.‬
‫וכמעט מתת?‬
‫היא הפילה אותי בפח.‬ ‫פעמיים, טיוקסברי. פעמיים.‬
‫זה כל כך לא אופייני לי.‬ ‫-היית אמיצה.‬
‫אני אסתדר. זה בסדר.‬ ‫-אני מתעקש.‬
‫בבקשה.‬
‫למה…‬
‫למה אתה כל כך נחמד אליי?‬
‫כי אני בוחר להיות נחמד.‬
‫את כל מה שיש לי, אנולה,‬
‫ואני לא אאבד אותך.‬
‫זה תא להחלפת בגדים?‬
‫מה?‬
‫אנולה, את…‬
‫חלצי נעליים. את תיפלי.‬
‫מעולם לא הייתי בתא כזה.‬
‫כל זה כדי שאישה תוכל לשחות בים.‬
‫שניכנס למים?‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫ואני אליך.‬
‫לא כפיתי עלייך את הנישואין?‬
‫לא.‬
‫לא אמרתי שאת חייבת להינשא לי, נכון?‬
‫כשאמרתי "כן",‬
‫אמרתי "כן" לך.‬
‫ואז הרגשתי שכולם מתערבים‬
‫וקובעים מה עליי לומר ואיך עליי להתנהג‬
‫ואת מי עליי להזמין ו…‬
‫כן.‬ ‫-התחלתי להרגיש שאני לא מספיק טובה.‬
‫אבל לא היה לי ספק לגביך.‬
‫לא לגבי חיים משותפים איתך‬
‫ולא לגבי מחויבותי אליך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני יודעת שפגעתי בך מאוד.‬
‫תודה.‬
‫שתה.‬
‫אני יכולה להתרגל לזה.‬
‫תני לה מים.‬
‫אשקה אותה אחרי שאסיים איתך.‬
‫שמע נא,‬
‫יש לי רעיון נחמד.‬
‫אולי תספר לי מה אני מתכננת?‬
‫השארתי מספיק רמזים.‬
‫כן.‬
‫באת למלטה לפני שנה.‬
‫אני חושד שמישהו בעמדת כוח שלח אותך,‬
‫מישהו שארגן את שחרורך המוקדם מהכלא.‬
‫אני מאמין שאת הבאת את אחותי לכאן‬ ‫ווידאת שהחתונה תיערך כאן.‬
‫איך? איני יודע.‬
‫אבל הצלחת בצורה מרשימה.‬
‫אולי כדאי שתשאל את שותפתך לתא.‬
‫כמה קל היה לתמרן אותך, ליידי טיוקסברי.‬
‫רצית חתונה אקזוטית.‬
‫הזכירי לי, איפה את ובעלך התחתנתם?‬
‫במלטה.‬
‫מהלך מבריק.‬
‫זה שבח רם מפיך.‬
‫כשהגענו לאי, גלגלת אבן קטנה שצברה תאוצה.‬
‫חטפת אותי כדי שאנולה‬
‫תבצע את העבודה בשבילך.‬
‫אז חטפתי אותך כדי לתפעל אותה.‬
‫מדוע שאעשה את זה?‬
‫כי את יודעת שאכפת לה.‬
‫וזו אינה השאלה.‬
‫אנולה מתנהגת בצורה רציונלית.‬
‫היא עושה כל שביכולתה‬ ‫כדי לתקן את המצב הזה, ואילו את…‬
‫האם את משרתת אחרים? לא.‬
‫את לא עובדת עם אנשים אחרים או מטעמם.‬
‫הם מאמינים שכן,‬
‫אבל אז את משליכה אותם הצידה‬
‫ברגע שהם ממלאים את תכליתם.‬
‫האם זה מעשה נקמה?‬
‫לא.‬
‫זה מניע נחות מדי לפרופסור מוריארטי.‬
‫הזכרתי שפגשתי את אימך?‬
‫היא מפוצצת סניף דואר, ואתה חוגג.‬
‫אני לא.‬
‫אבל אני גונבת מהמושחתים,‬ ‫ואתה צופה בי נלקחת לכלא.‬
‫את כועסת עלינו.‬
‫אני כועסת על הצביעות.‬
‫מכם אני משתעממת.‬
‫ההשערות שלך בסיסיות.‬
‫ציפיתי ליותר.‬
‫שיחקתי במשחק שלך.‬
‫הבטחת לה מים.‬
‫אכן.‬
‫אני צריכה מעט מאוד ממך…‬
‫וממנה עוד פחות.‬
‫אל חשש.‬
‫איני צמאה במיוחד.‬
‫אל תדאגי, ליידי טיוקסברי.‬
‫אנולה תצליח.‬
‫זאת הייתה מוריארטי מההתחלה.‬
‫- מוריארטי -‬
‫אבל למה?‬
‫באת הנה כדי להרוס את המשפחה שלי.‬
‫- חרון -‬
‫כדי לנקום בנו?‬
‫זה פשוט מדי בשבילה, לא?‬
‫למוריארטי יש מוח זהה לזה של אחיך.‬
‫הסתכלי על מה שנמצא מולך,‬
‫אבל אל תשכחי להסתכל גם על מה שנמצא מאחור.‬
‫יש כאן עוד שעליי להבין.‬
‫אבל מה?‬
‫אנולה, את ערה?‬
‫חשבתי על משהו.‬ ‫-כן?‬
‫האישה בשמלה הסגולה…‬
‫אלוהים, המשפחה של בעלך לעתיד בלתי נסבלת.‬
‫אישה אחת חשבה שאני משרתת‬ ‫ונתנה לי סיר לילה.‬
‫אימא.‬
‫הנה החתן.‬
‫טוב, כמעט. השלמתם?‬
‫אני מסכים, אגב. המשפחה שלי די בלתי נסבלת.‬
‫ארנסט.‬ ‫-טיוקסברי.‬
‫יודוריה הולמס.‬
‫לכבוד הוא לי.‬ ‫-אני מחבבת אותו.‬
‫תרצה סיר לילה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫ובכן, בתי, מצאת קצה חוט ששווה למשוך בו?‬
‫מלאי המורפיום והתחבושות אזל. אני מותש.‬
‫בבקשה תגידי לי שנמצא את שרלוק בקרוב.‬
‫אתה ודאי ד"ר ווטסון.‬
‫יודוריה הולמס.‬
‫לעונג לי.‬
‫שני גברים נאים באוהל. התמזל מזלנו.‬
‫אימא, בכוונתך לומר כל דבר שעולה בדעתך?‬
‫כן.‬
‫ד"ר ווטסון,‬ ‫אני מרגישה שאנחנו מתקרבים לשרלוק,‬
‫אבל אין לי קצה חוט ממשי,‬ ‫ואני צריכה זמן לחשוב.‬
‫אולי מוטב שנשאיר אותך ביחידות.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫כששרלוק פותר תעלומה, הוא מעדיף שקט מוחלט.‬
‫כן, אבל שרלוק משעמם.‬
‫דיון קטן לא יזיק למחשבות של אנולה.‬
‫אני…‬ ‫-יש לי רעיון.‬
‫שלושה גברים. זה שיטפון.‬
‫אני מתנצל. הייתי בקרבת מקום.‬ ‫-לא, צותתת לנו.‬
‫אתם יודעים כמה אתם רועשים?‬ ‫-מי זה?‬
‫שמי מיקייל מיצי.‬ ‫אני חבר במפלגה האנטי-רפורמיסטית.‬
‫ואנחנו רוצים…‬ ‫-"להיפטר מהמלכה שלכם".‬
‫ואתם רוצים מלטה חופשית.‬
‫למעשה, אני רוצה שכולם ילכו.‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫אני חושש שפספסת משהו.‬
‫האישה בשמלה הסגולה, בסדר? הכובע שלה.‬
‫הכובע שלה היה מגארט ושות'.‬
‫לפי צו האופנה.‬
‫כל הכבוד לה.‬
‫כן, זה… סליחה, זה כובע של החברה הגבוהה.‬
‫השקיעו בה כסף כדי שהיא תשתלב בחברה הגבוהה.‬
‫אני סבור שהאישה הזאת‬ ‫שירתה את מוריארטי לא כמתנקשת או כחיילת,‬
‫אלא כמרגלת.‬
‫הצעה טובה, טיוקסברי.‬
‫אם נוכל לגלות אחרי מי היא ריגלה,‬
‫אם היא אכן עבדה בשירותה של מוריארטי,‬
‫אולי נבין מה היה המניע שלה.‬
‫תנו לי לחשוב.‬
‫היא דיברה עם שני גברים לפני הקרנבל.‬
‫אחד מהם היה המושל,‬
‫אבל השני חבש מסכת שועל‬
‫וענד מדליות.‬
‫הבריגדיר.‬
‫למה הוא דיבר עם המרגלת של מוריארטי?‬
‫טיוקסברי, איפה המדליות שנתתי לך?‬
‫הוא ענד את המדליה הזאת.‬
‫היא זהה למדליה שהחייל בסעודה החגיגית ענד.‬
‫אנא קומו.‬
‫- אפגניסטן -‬
‫אפגניסטן.‬
‫היא מהמלחמה האנגלו-אפגנית.‬
‫היא הוענקה לכל מי שהשתתפו בקרב…‬ ‫-ח'וסת.‬
‫ח'וסת.‬
‫אבי נלחם לצד הסנדק שלי בקרב ח'וסת.‬
‫הבריגדיר?‬ ‫-עלינו לדבר איתו.‬
‫איך נדבר איתו?‬
‫- מטה הצבא הבריטי -‬
‫עמוד דום!‬
‫אנשי צבא מצטיינים בלדבר הרבה ולומר מעט.‬
‫משרדו של הבריגדיר נמצא כאן.‬ ‫בואו איתי, רבותיי.‬
‫לא, אנחנו צריכים לנהוג כמו מוריארטי.‬
‫אנחנו צריכים להיות קצת ערמומיים.‬
‫עכשיו, מי כאן… טוב בזה?‬
‫אני באה.‬
‫זהו זה.‬ ‫-זה היה קל יותר כשהייתי צעירה.‬
‫זהו. טוב, בוא.‬
‫אתן חייבות ללכת לפניי.‬ ‫אני אלך מאחוריכן כמשרת שלכן.‬
‫לא, למה?‬
‫האם עליי להסביר לכובשת‬ ‫את המנהגים בארץ כבושה?‬
‫למרבה הצער, אף אחד כאן לא יקבל באהדה‬
‫גבר מארצו שהולך לצד נשים מארצנו.‬
‫אימא, מה התוכנית?‬
‫נתחזה לאצילות. אל תדאגי.‬
‫אתן דנות בזה עכשיו?‬ ‫-כן, אנחנו דנות בזה עכשיו, כי זה חשוב.‬
‫הבאת תוכנית של הבניין?‬
‫אני מתנצל, גברתי.‬
‫מה קורה? אפשר לעזור לך?‬
‫סליחה.‬
‫כן, שלום. בדיוק האיש שחיפשתי.‬
‫תוכל לכוון אותנו לארכיון?‬
‫האר…‬ ‫-הארכיון.‬
‫כן. הבריגדיר שלח אותי.‬
‫הבריגדיר סמפסון.‬
‫כדי להפתיע את בעלי, הקולונל רמינגטון.‬
‫רמינגטון.‬
‫הקולונל רמינגטון.‬
‫איני מכיר את השם.‬
‫באמת?‬ ‫-לא.‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן, גברתי, אני מכיר אותו.‬
‫אקח אותך ל…‬
‫לארכיון, אמרת?‬
‫יופי.‬
‫אל תשכחי שחייתי כליידי לפני שברחתי.‬
‫אני מצטער, אין לי חדשות על אימך.‬
‫אבל הדאגה ניכרת.‬
‫שלחתי את כל אנשיי לחפש אותה.‬ ‫-תודה על הסיוע.‬
‫למעשה, יש סיבה אחרת לבואי.‬ ‫רציתי לשאול אותך על עיר בשם ח'וסת.‬
‫כן, ח'וסת. כן, אני חושב שאני מכיר אותה.‬
‫היית שם עם אבי.‬
‫במלחמה האנגלו-אפגנית.‬
‫ח'וסת. אני זוכר, כן.‬
‫סליחה, איזו גסות רוח מצידי. מי אתה?‬
‫ד"ר ווטסון, אדוני.‬
‫קפטן ווטסון. שירתתי באשנטי.‬
‫שירות מאתגר.‬
‫כן, אדוני.‬
‫את בסדר, יקירתי?‬
‫עלינו למהר לפני שהוא יתעורר.‬
‫איפה נתחיל?‬
‫נקרא, יקירתי.‬
‫נקרא.‬
‫כל דבר שקשור לח'וסת‬ ‫או למלחמה האנגלו-אפגנית.‬
‫לורד טיוקסברי האב‬ ‫דיבר איתי באריכות על מה שקרה בח'וסת.‬
‫אז הכרת את פיטר?‬ ‫-כן.‬
‫ופיטר אמר לי שהוא רוצה‬ ‫שהבן שלו יהיה חלק מהפתרון.‬
‫איני אוהב את הטון של השיחה הזאת.‬
‫באנו לבקש את עזרתך.‬
‫אנחנו מרגישים שיש איום על תושבי מלטה.‬
‫ואנחנו צריכים לדעת מה אתה יודע‬
‫על מה שקרה בח'וסת.‬
‫האמן לי, יש דברים שאינך צריך לדעת, ילד.‬
‫אני יודע מה יכול לקרות בקרב.‬
‫אילו קווים אפשר לחצות.‬
‫חובש צבאי, אפילו בדרגת קפטן,‬
‫אינו מבין את ההחלטה…‬
‫תפקידי היה לפנות את המתים מהשדה.‬
‫כדורים שרקו לידי. פגעו בי.‬
‫שלא יהיה ספק, אני מבין את ההשלכות.‬
‫ח'וסת.‬
‫מצאתי.‬
‫תראו.‬
‫המסמכים האלה הושחתו.‬
‫כן, דפים נתלשו.‬
‫הפרשה הזאת מגיעה עמוק בהרבה מכפי שחשבנו.‬
‫תראו, יש סימנים קלושים על הדף.‬
‫אני יכולה לשחזר את הטקסט.‬
‫אימא, יש לך עיפרון?‬
‫תודה.‬
‫לא!‬
‫הוא בסדר.‬
‫גילית משהו?‬
‫היו חיילים בריטים ומלטזים בקרב.‬
‫"המשימה הושלמה. מספר הנופלים רב מספור.‬
‫"פיצויים: טונה אחת של זהב אפגני.‬
‫"המקומיים כינו זאת 'טיהור'. זה היה שוד."‬
‫מוריארטי יודעת על הזהב.‬
‫אבל איך?‬
‫הסמל נ' סמית.‬
‫כמובן.‬
‫הוא זה שעזר לה להימלט.‬
‫זה נורא.‬
‫ובכן, התשובות שאנחנו מוצאים‬ ‫הן לעיתים רחוקות התשובות שאנחנו מחפשים.‬
‫טוב, יקירתי.‬
‫כאן אנחנו הפושעים נפרדים ממך.‬
‫עיפרון?‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו לכי. תעשי בלגן.‬
‫טיוקסברי!‬ ‫-שכה אחיה!‬
‫הם גנבו!‬
‫הם גנבו. הם בזזו וגנבו בח'וסת.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-אני מבין מי היא ומה היא…‬
‫הם הרגו אנשים חפים מפשע‬ ‫וגנבו זהב ממקדש באפגניסטן,‬
‫והם עשו זאת בהוראת הממשלה הבריטית.‬
‫הם הביאו אותו למלטה והחביאו אותו.‬
‫זה נכון?‬
‫כן.‬
‫אדוני, אבי היה אדם טוב. אתה יודע זאת.‬
‫תגיד לי…‬
‫הוא היה אדם טוב.‬
‫יש היבטים מעשיים במלחמה‬ ‫שאינם כפופים לחוקי המוסר.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫הממשלה הבריטית והפיקוד הצבאי‬ ‫החזיקו בעמדות מנוגדות.‬
‫הופעל עלינו לחץ לצמצם עלויות,‬
‫אבל לא הייתה דרך לצמצם עלויות.‬
‫זו הייתה מלחמה.‬
‫אז הוחלט לתקן את המצב באמצעות…‬
‫שוד?‬
‫רצח?‬ ‫-לא, הגדרנו זאת כפיצויים מראש.‬
‫זה נוהל מקובל אחרי מלחמה,‬
‫על ההוצאות שלנו ועל החללים שלנו.‬
‫ומה בדבר החללים שלהם?‬
‫את צריכה להבין שנלחמנו למען האימפריה.‬
‫והיו כמה…‬
‫חישובים שגויים.‬
‫חישובים שגויים?‬
‫חישובים שגויים? איפה הכבוד שלך?‬
‫סליחה, אדוני, מה היה חלקו של אבי בזה?‬
‫הוא קיבל הוראה לעשות זאת?‬
‫אביך אהב אותך.‬
‫מאוד.‬
‫המבצע…‬
‫היה ביוזמתו.‬
‫סלחו לי.‬ ‫-טיוקסברי.‬
‫אני מצטער.‬
‫תני לי.‬
‫גם אבי היה חייל.‬
‫משרת נאמן של הראג' הבריטי.‬
‫הוא אהב את הכתר הבריטי.‬
‫האמין בזכותו לשלוט בהודו.‬
‫ואני חשבתי שהוא צודק. הייתי ילד.‬
‫הוא היה הגיבור שלי.‬
‫מה קרה לזהב?‬
‫אתה מבין מה עלול לקרות‬ ‫לליידי טיוקסברי ולשרלוק‬
‫אם לא תגיד כלום?‬
‫ובכן, הזהב הועבר לכאן.‬
‫למה?‬
‫התוכנית הייתה להעמיד פנים‬ ‫שהזהב התגלה במלטה ונלקח משם.‬
‫אבל הוא מעולם לא חזר לבריטניה, נכון?‬
‫לפיטר היו נקיפות מצפון.‬
‫רק בקרב אשנטי הבנתי‬ ‫את הנזק שהכתר שלנו גרם.‬
‫את היחס האכזרי שלנו כלפי התושבים.‬
‫פתאום ראיתי את זה בבירור.‬
‫אני מניח שראיתי אותו בבירור.‬
‫כשחזרנו למלטה,‬
‫הוא חיכה שאנשיו ירדו לחוף,‬
‫ואז הטביע את הספינה‬
‫וטען שהזהב ירד איתה למצולות.‬
‫הוא היה צריך להחזיר את הזהב.‬ ‫-לא.‬
‫לא, יקירתי, האימפריה הבריטית‬ ‫לא יכולה להודות באשמה.‬
‫והמבוכה…‬
‫בפיקוד הגבוה רתחו מזעם,‬
‫וחששנו לקריירות שלנו, אז…‬
‫האשמנו את החיילים המלטזים ביחידה שלנו,‬ ‫אמרנו שזה היה מרד.‬
‫הנחנו להם לשאת באשמה על היעלמות הזהב.‬
‫כולנו נוצרים מאפס,‬
‫אבל האמת היא זו שיוצרת את דמותנו.‬
‫יותר מהגיבורים שלנו.‬
‫יותר מהאבות שלנו.‬
‫תמיד חשבתי שאבי היה אדם דגול.‬
‫אנשים רבים נסחפים בשאיפה להיות דגולים‬
‫ומאבדים את עצמם בדרך.‬
‫אבל לעשות דברים נוראיים כאלה…‬
‫איני יכול להקל עליך, לורד טיוקסברי.‬
‫כל שביכולתי לומר‬ ‫הוא שאינך חייב ללכת באותה הדרך.‬
‫איפה הזהב עכשיו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הוא לא רצה שאשא באחריות עליו.‬
‫פיטר אמר שזה זהב של פירטים‬
‫ושהוא לא רוצה ששמי יוכתם בגללו, ואני…‬
‫זהב של פירטים?‬
‫רואה את המערה הזאת?‬
‫כשהייתי ילד, הוא אמר לי שיש שם אוצר חבוי.‬
‫כמובן.‬
‫מוריארטי לעולם לא מסתפקת בדבר אחד בלבד.‬
‫למה שלא אקבל חלק מכספך המלוכלך‬
‫ואעניש אותך במקביל?‬
‫היא רוצה לפגוע בנו,‬ ‫אבל היא גם רוצה את האוצר הגנוב.‬
‫אני יודעת איפה הזהב, אבל היא לא יודעת.‬
‫מי?‬
‫מורכבות החידה – כמורכבות יוצר החידה.‬
‫איך פספסתי את זה?‬
‫הייתי צריכה להבין‬ ‫ברגע שהיא ניסתה להרוג אותי.‬
‫היא הייתה צריכה להרוג אותי.‬
‫זה היה מגן על זהותה.‬
‫אני מסכימה, זה היה מועיל לי.‬
‫זה היה מרדף שווא.‬
‫מרדף שווא מתוכנן מראש.‬
‫היא טמנה לנו מלכודות, ונפלנו בפח.‬
‫חרון.‬
‫התגליות.‬
‫חטיפתם של שרלוק ושל ליידי טיוקסברי.‬
‫השרפה במלון.‬
‫אין לי שמץ של מושג מה קורה כאן.‬
‫לא אתפלא אם היא אחראית‬
‫לכתמי קוד המורס על המראה שלו.‬
‫החלק החסר היחיד היה אביו של טיוקסברי.‬
‫ו… היא ידעה על ח'וסת, והיא ידעה עליו.‬
‫והיא יודעת שטיוקסברי אוהב אותי.‬
‫ורק טיוקסברי יכול להביא אותי אליו.‬
‫אליי?‬ ‫-כן, אליך.‬
‫ואתה יכול להביא אותי לזהב.‬
‫היא הובילה אותנו לכל אורך הדרך.‬
‫טיוקסברי.‬
‫טיוקסברי, פתרתי את התעלומה.‬ ‫-באמת?‬
‫ויש לי תוכנית.‬
‫מוריארטי טוותה את הרשת שלה,‬
‫ועכשיו עליי להתעופף לתוכה.‬
‫- כאן נמצא האוצר -‬
‫את חושבת מה שאני חושב?‬
‫כן.‬
‫היא צופה בנו ממקום כלשהו,‬ ‫אבל היא עדיין לא יודעת איפה הזהב.‬
‫אני אקח אותה לשם.‬
‫אתה יודע מה לעשות. הישאר כאן.‬
‫ואם היא מתחבאת בבטן המערה?‬
‫ד"ר ווטסון,‬
‫זו תוכנית טובה.‬
‫אם היא שם, אני אתמודד איתה.‬
‫בהצלחה.‬
‫תתרחק!‬
‫ד"ר ווטסון?‬
‫סליחה.‬
‫איפה אחי?‬
‫הוא ישוחרר ברגע שאקבל את מבוקשי.‬
‫איך נוכל לסמוך עלייך?‬ ‫ראיתי אותך הורגת שני אנשים.‬
‫תמיד מתנשאת כל כך.‬
‫את חייבת להגן על זהב מגואל בדם?‬
‫הוא הכתים אותך,‬
‫כפי שהכתים את הנער הרכרוכי‬ ‫שאת שמו המטונף כמעט אימצת.‬
‫ומה לגבי השם הולמס?‬
‫מעניין על איזו פריבילגיה הוא מבוסס.‬
‫סוכר? מג'מייקה, אולי?‬
‫משי או כותנה מהודו?‬
‫מעטים הם השמות הבריטיים שלא הוכתמו‬ ‫בסבל שהאימפריה אחראית לו.‬
‫יש בפנים עוד 20 ארגזים.‬
‫הנה. קיבלת את הזהב.‬
‫איפה אחי?‬
‫את והלב שלך.‬
‫באמת חשבת שאמסור אותו לידייך בקלות כזאת?‬
‫לא אניח לך או לאחיך‬ ‫לסכל את תוכניותיי ולו לרגע.‬
‫את שוב מפגרת מאחוריי, מיס הולמס.‬
‫את בטוחה בזה?‬
‫אתם מוקפים!‬
‫את לא היחידה שיש לה חברים במלטה, פרופסור.‬
‫זרקו את הנשק!‬
‫עכשיו!‬ ‫-אנולה!‬
‫לא!‬
‫-אנולה, חכי!‬
‫אנולה!‬
‫הצילו!‬
‫אנחנו כאן!‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫היא מלאה ברוח קרב.‬
‫שרלוק!‬
‫שחררי אותה! שחררי אותה, אנולה!‬
‫בסדר.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫סליחה אם זה כואב.‬
‫לא.‬ ‫-אחזור מייד. תנשמי.‬
‫זהו!‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫לירות בך יהיה סוף משעמם.‬
‫הפלת אותי בפח.‬
‫אני מתרשמת.‬
‫זה היה קל.‬
‫את שונה כל כך מאחיך.‬
‫הוא לא מראה לי דבר.‬
‫אבל את?‬
‫את כל כך…‬
‫רגשנית!‬
‫את נסחפת ברגשותייך.‬
‫זה מובן,‬
‫אבל לא הכרחי.‬
‫בעיניי זה מובן למדי…‬
‫והכרחי ביותר.‬
‫ימים.‬
‫שרלוק, לא.‬
‫אמרי לי…‬
‫מדוע לא.‬
‫זו לא דרכנו.‬
‫זה לא מה שאנחנו מאמינים בו.‬
‫אם נמסור אותה לידי המשטרה, היא תברח שוב.‬
‫היא תרדוף אחרינו שוב.‬
‫וכל…‬
‫הסיפור הארור הזה יחזור על עצמו שוב.‬
‫ושוב.‬
‫תשתקי!‬
‫שרלוק, תסתכל עליי, בבקשה!‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫תחשוב.‬
‫אתה נסחף ברגשותיך.‬
‫נמסר לי שמוריארטי תועבר בחזרה לבריטניה,‬
‫ואין סיכוי שתברח.‬
‫בינתיים, ד"ר ווטסון ואני‬ ‫ניסע עם הזהב לאפגניסטן‬
‫ונחזיר אותו לאנשים שמהם הוא נגנב.‬
‫הודות ללורד טיוקסברי,‬ ‫הוענקה לי הסמכות לנהל חקירות.‬
‫בכוונתנו להעמיד לדין‬ ‫את כל המעורבים בפשעים על אדמת מלטה.‬
‫מעשיה של מוריארטי חשפו עוול גדול.‬
‫ייתכן שהגיע הזמן שמלטה תשתחרר מהבריטים.‬
‫כן.‬
‫כן, ייתכן שאתה צודק.‬
‫אני מקווה שאתה מבין‬ ‫למה הייתי חייב לעשות זאת.‬
‫אביך היה מתגאה בך מאוד.‬
‫הגיע הזמן?‬
‫למען המלכה והמולדת,‬
‫וכל הכרוך בכך.‬
‫- פקידים בריטים נעצרו -‬
‫- טיוח צבאי נחשף -‬
‫- חיילים מלטזים טוהרו מאשמה‬ ‫עתיד מזהיר למלטה -‬
‫היא הייתה אמיצה.‬
‫לעיתים היא גילתה חוסן נפשי גדול משלי.‬
‫מוריארטי ראתה זאת וניסתה לשבור את רוחה.‬
‫תודה.‬
‫אבל אני מאמין שהיא לא הצליחה.‬
‫תגלה לי.‬
‫המחברות שלך.‬
‫לא היה קל לפענח אותן.‬
‫את חושבת שיש לי סיכוי לפענח את שלך?‬
‫אנחנו אח ואחות,‬
‫אבל המחברות שלנו,‬ ‫כמו המוח שלנו, ייחודיות לנו.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫והמוח שלך, אנולה,‬
‫הוא מוח שאני מעריץ מאוד.‬
‫תודה.‬
‫תודה על הכול.‬
‫כי אני…‬
‫שכחתי מי אני.‬
‫נזכרת עד מהרה.‬
‫אתה חושב שאתה יודע מהו פחד,‬
‫ולפתע פתאום‬
‫אתה נמצא במקום חשוך‬
‫עם מישהי שאינך יכול להגן עליה.‬
‫ד"ר ווטסון היה שם. גם הוא נלחם למענך.‬ ‫-טוב.‬
‫הוא אדם טוב.‬
‫וטיוקסברי. יש בו יותר ממה שחשבתי.‬
‫כן. הוא בעל ערך.‬
‫ואימא, כמובן.‬
‫לגביה אני לא משוכנע.‬
‫מה שאמרתי‬
‫בזמן…‬
‫הוויכוח שלנו.‬
‫זה בסדר. הכול נשכח.‬
‫גם אני אמרתי דברים שלא התכוונתי אליהם.‬ ‫-אנולה.‬
‫את בת הולמס.‬
‫אבל מה שלא אמרתי…‬
‫הוא שאת למעשה…‬
‫הרבה יותר מזה.‬
‫ייתכן שאת אפילו…‬
‫יוצאת דופן.‬
‫אם כי איני יודע מתי התבגרת כל כך.‬
‫מתברר שאני מתבגרת מדי יום.‬
‫כן.‬
‫אכן.‬
‫מעולם לא רציתי להתחתן‬ ‫עם ליידי טיוקסברי לעתיד,‬
‫אבל אני רוצה להיות בעלך.‬
‫איני רוצה לאמץ את שמך.‬
‫גם אני לא הייתי רוצה. שמי הוכתם ללא תקנה.‬
‫לא, אני מתכוונת לתואר שלך.‬
‫אני מוותר על התואר שלי.‬
‫התחלתי בתהליך של ויתור על מעמדי.‬
‫לא אהיה לורד עוד.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אאמץ את שמנו המקורי, טביטי-גור.‬
‫טביטי…‬
‫טביטי-גור?‬ ‫-טיוקסברי הוא שמי כאציל.‬
‫הוויקונט טיוקסברי, מרקיז בזילוות'ר.‬
‫אבל כן, שמי האמיתי הוא טביטי-גור.‬
‫הוא לא מוצא חן בעינייך.‬
‫אני מעדיפה את טיוקסברי.‬
‫אבל זה לא משנה.‬
‫כל מה שרציתי הוא שאתה תהיה אתה‬
‫ושאני אהיה אני.‬
‫אנולה הולמס.‬
‫ארנסט טביטי…‬
‫כואב לומר את זה.‬
‫זה רע, נכון?‬
‫זה מרגיש לך נכון?‬
‫טעיתי במה שאמרתי בתחילת הסיפור הזה.‬
‫מתברר שלא הבנתי נכון.‬
‫סיפורים טובים לא מתחילים בחתונה.‬
‫לא.‬
‫הם נגמרים בחתונה.‬
‫את נראית נפלא.‬ ‫-תודה.‬
‫אהבת להיות נשואה?‬
‫נישאתי לאדם הלא נכון.‬
‫אני חושבת שבחרת לעצמך את האדם הנכון.‬
‫ועכשיו,‬
‫ברוח השותפות,‬
‫מתנת החתונה שלך.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫חשבתי על תכשיטים וחשבתי על ספרים,‬
‫וחשבתי על ציורים ועל פרחים,‬
‫והחלטתי על…‬
‫שלום.‬
‫זו אני.‬
‫אדית. מה את עושה כאן?‬
‫אימך שלחה לי מברק ואמרה שעליי לבוא הנה.‬
‫היא קטנה אבל נחושה.‬
‫השם שלך…‬
‫אנולה.‬
‫אני…‬
‫אני שמחה‬
‫שהוא לא הגביל אותך.‬
‫כן, "לבד" באנגלית בכתיב הפוך.‬
‫איזו קללה לתת לבתך היחידה.‬
‫אני אוהבת את שמי, אימא. את כולו.‬
‫אנולה יודוריה הולמס.‬
‫אני עדיין אהיה הולמס.‬
‫למרבה הצער, יקירתי,‬ ‫כולנו עדיין נושאים בעול הזה.‬
‫נתראה למטה.‬
‫אני הוויקונט טיוקסברי, מרקיז בזילוות'ר.‬
‫אתה טמבל.‬
‫שנישאר יחד?‬
‫אנשים לא רוצים בנו, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫לפחות יש לנו זה את זה.‬
‫תסתכלי לי בעיניים. הקצב תמיד שם.‬
‫אני מרגישה אותו.‬
‫ההודעה ששלחת לי עם המניפה בנשף,‬ ‫מה היא הייתה?‬
‫"אני אוהב אותך."‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫אנולה, הבנת מה אמרתי?‬
‫אתה אוהב אותי. ומתברר שאני אוהבת אותך.‬
‫היי! עוד לא.‬
‫הבה נתחיל.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫אני מיקייל מיצי מהמפלגה האנטי-רפורמיסטית.‬
‫אנחנו מאמינים במלטה חופשית.‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו רוצים להשתחרר מ…‬
‫תתרכז בחתונה.‬ ‫-כן.‬
‫יקירי.‬
‫אני רואה איך אתה מסתכל על אנולה,‬
‫ואני רואה איך היא מסתכלת עליך.‬
‫אני מאחלת לכם אושר רב.‬
‫תודה.‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אורחים יקרים,‬
‫משפחה חדשה,‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫התכנסו כאן היום‬
‫כדי לחגוג את השותפות של ארנסט ואנולה.‬
‫זה יהיה טקס פשוט‬
‫כי אני לא זוכרת בעל פה‬ ‫את רוב הטקסט המסורתי.‬
‫טבעות. אצל מי הטבעות?‬
‫הנה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫טוב. מוכנים?‬
‫כן.‬
‫ארנסט,‬
‫האם תדאג לאנולה?‬
‫האם תהיה לעזר כנגדה?‬
‫והאם תאהב אותה‬
‫כפי שיש לאהוב אותה?‬
‫אכפת לך לשאול אותה קודם?‬
‫היא מורכבת יותר ממני בעניין הזה.‬
‫אכן.‬
‫אנולה…‬ ‫-אני רוצה להיות שלו.‬
‫טוב.‬
‫כי אני רוצה להיות שלה.‬
‫ובכן,‬
‫אז מתוקף הסמכות שאיש לא נתן לי,‬
‫אני מכריזה שאתם אישה ובעל.‬
‫עכשיו את רשאית לנשק את הבעל.‬
‫- חרון אדלין 1863 -‬
‫אדלין חארון.‬
‫חרון.‬ ‫-אדלין חארון.‬
‫אדלין חארון.‬
‫- אנולה הולמס 3 -‬
‫- מלטה -‬