Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Jeg må starte med at sige, at det er en ære at møde Dem.
Jeg har læst om Deres spil.
Meget imponerende.
Det er en skam at lade et geni som Dem sidde i det her hul.
Ned!
Der er meget få, der har magt nok til at få Dem ud herfra.
Jeg er med i sådan en gruppe af individer.
Det vil se ud, som om De flygtede.
For mange år siden blev nogle værdigenstande væk.
Vi vil have dem tilbage.
Hjælp os, og De bliver fri igen.
Siger navnet Tewkesbury Dem noget?
ET ÅR SENERE
Jeg læste, at gode historier begynder med et bryllup.
ENGLAND
Hvor er hun?
Det gør denne i hvert fald.
Hun kommer for sent.
Nogen er på vej.
Godt.
Så er det nu.
Desværre mangler dette bryllup et vigtigt element.
Det er mig.
Det er det.
Bruden er i tvivl om, hvad det betyder at blive en adelsfrue.
Rør ikke ingefærkagen. Den er hård ved maven.
ÆGTESKAB MELLEM LORD TEWKESBURY OG FRK. HOLMES
Ja.
Lady Enola Tewkesbury.
Det lyder forkert.
Nej!
Jeg havde brugt seks år på at leve op til Holmes-navnet.
Skulle jeg give afkald på det?
Som en klog kvinde engang sagde…
Ikke en klog kvinde, min mor.
Du kan gå to veje, Enola.
Din… eller den, som andre vælger for dig.
Men det er Tewkesbury.
Av. Hold op.
Jeg kan ikke lade ham stå der.
Det gør jeg ikke.
-Kusk Eric? -Jeg troede, at De var stukket af.
Er Sherlock kørt?
Alle er til Deres bryllup, undtagen Dem.
-Er De klar til at køre nu? -Ja, kør!
Hurtigst muligt!
Jeg må hellere fortælle, at brylluppet er på Malta, den lille ø i Middelhavet,
af grunde, der er komplicerede at forstå.
-Hun skal nok komme. Bare rolig. -Ja.
Undskyld mig.
Vi har en mand i hælene.
Han ser anstødelig ud.
Landevejsrøvere, vagabonder og tyve!
Malta har rigeligt af dem.
Duk Dem!
-Ingen adelsfruer her! -Det er jeg ikke endnu!
-Hurtigere! -Tag det her!
Hvad laver De?
Kom ned derfra!
Enola!
Det er mig!
Dr. Watson!
Er De okay, Enola?
Hvorfor havde De maske på?
Det er et lommetørklæde. Støvet er hårdt for mine lunger.
-Troede De, jeg… -Ville dræbe mig?
-Nej. -Ja, det var præcis, hvad jeg troede.
-Hvorfor fulgte De efter mig? -Det er Deres bror. Han er forsvundet.
Jeg er faktisk sikker på, at Sherlock er blevet kidnappet.
Undskyld mig?
Jeg forstår godt, I har brug for at vide, hvordan det begyndte.
Vores liv var, som vi ønskede.
Tewkesbury fortsatte som fortaler for fremskridt,
og jeg var endelig en del af De Store Detektivers Klub
sammen med min bror.
Han hjalp de rige, og jeg hjalp dem, der havde brug for det.
Og af og til arbejdede vi sammen.
Jeg var glad.
Her stopper sporet.
Kom ikke nærmere. Vi bør lade det være urørt.
En mand besteg en hest, og manden forsvandt den vej.
-Et godt forslag. -Har du et andet?
Manden fik en kastet en løkke om halsen og blev hængt her.
Ser du rebresterne der?
Og mærkerne her, hvor fødderne forsøgte at finde fodfæste.
Det er ikke stedet, hvor manden forsvandt, men stedet han blev myrdet.
-Er det Sherlock Holmes? -De er mindre sjove, end man tror.
Efterforskning fyldte ugedagene og i weekenderne…
Hvad laver du, Tewkesbury?
Jeg har en gave.
-Blomster? -Nej.
-Urter? -Luk øjnene.
Okay.
-Vent… -Hvad er det?
Jeg fandt ham.
-Nuttet. -Kan du tro det?
Goddag.
-Det var skønt. -Han er genert.
Det var sjovt.
Når det hverken var sjovt eller skønt, og det bare var os to, var det allerbedst.
Tilbage. Når jeg angriber, parerer du.
Nej, Tewkesbury!
Mens mit liv virkede helt ukompliceret,
besluttede min kære lord at gøre det mere kompliceret.
Enola Eudoria Holmes…
…vil du tage mig, Earnest Augustus af Tewkesbury-slægten…
Ja.
Han har et fornavn. Jeg blev også overrasket.
…som ægtemand?
Læs alt om det!
DETEKTIVEN SKAL GIFTES
Pludselig havde vi hele Londons opmærksomhed.
-Vidunderligt. -Henrivende.
Bortset fra én person.
Sherlock Holmes.
Verdens mest berømte detektiv var blevet besat af noget.
Hej, Sherlock.
Det var kort og symboler, og jeg kunne ikke forstå noget af det.
Jeg forstod ikke, hvorfor han holdt det hemmeligt.
Blomster.
-Vi talte om krysantemummer. -Krysantemummer?
-Vi er enige. -Ja. De er mine yndlings.
Hvad ellers?
Jeg har lavet en liste over vores nærmeste og kæreste.
Ja, jeg har også en.
Må jeg låne den?
En mere. Hun kan ikke komme.
Værsgo.
Hvad med Deres mor?
Hun er meget velkommen.
Siden vedtagelsen af Loven om Eksplosive Stoffer i 1883,
har min mor været…
…eftersøgt af politiet.
Så at deltage i sådan en ceremoni, ville bringe hende i fare…
…i høj grad.
Er der en onkel…
-Mor. -…der kan føre Dem til alters?
Jeg talte med Sherlock…
Ta-da.
…og han vil gøre det.
-Vil han det? -Ja.
Tillykke.
Han vil være gnaven og mangle elegance og liv i øjnene,
men jeg har ikke andre, så det bliver godt.
Ikke alle vil deltage på Earnests side.
Han er vellidt, men…
Med familiens historie bliver brylluppet vel i Malta?
…Malta.
-Malta? -Hvor kommer den idé fra?
Jeg drak te med damerne,
og brylluppet var selvfølgelig det store samtaleemne.
For nogen…
Da emnet faldt på stedet for brylluppet,
spurgte en af damerne, hvor Peter og jeg blev gift,
og jeg syntes, det var vidunderligt.
Malta.
-Hvilken bedre måde at ære din far på? -Undskyld.
Det var min mands store glæde.
Han var i militæret der, vi mødtes der, og vi blev gift der.
Og Earnest elskede sine sommerferier som barn der.
Det gjorde jeg.
Hvis De vil gøre det et andet sted, er det brudens ret.
Mit bryllup i Malta?
Jeg havde så mange spørgsmål.
Hvad har man på til et bryllup i Malta? Kender jeg nogen i Malta?
Har De planer på lørdag?
Lad som om De er min tipoldemor.
Hvordan havde Sherlock vidst det før mig?
Hvorfor var han så bekymret?
Hør efter, Enola.
Min mor fortalte mig om Malta.
Selvom det er en plet i Middelhavet, er Malta blevet invaderet
af fønikerne, romerne og endda Napoleon på grund af dets strategiske placering.
Siden 1814 har øen været under beskyttelse af Det Britiske Imperium.
GUD BEVARE DRONNINGEN
Undskyld, frue.
Før jeg vidste af det, skulle vi giftes.
Og sådan endte vi i et lokale fyldt med samfundets spidser.
Hans familie var glade for, at den unge viscount havde fundet en brud,
og min familie havde en mere blandet reaktion.
Kunne ingen andre fra Deres familie komme som bryllupsgæster?
Nej.
Mine damer og herrer, som britisk guvernør i denne smukke provins er det mig en ære
at invitere brigadegeneral Sampson til at udbringe en skål.
Brigadegeneral!
Du vil møde ham. Han er skøn.
Tak, alle sammen.
Som gommens gudfar er det en ære og fornøjelse at holde aftenens skål.
Min ven, lord Tewkesbury, Peter, var en stolt far,
og han så i sin søn mulighed for at skabe en mand.
Og hvad Earnest har vist os, siden han kom i Overhuset, har været fortræffeligt.
En ung revolutionær, der står side om side med de mindrebemidlede
og ser dem næsten som ligemænd.
Hvilket måske forklarer hans valg af brud.
Det var en spøg.
Tilgiv mig. Det var en spøg.
Hun er en bemærkelsesværdig ung kvinde.
Min gudsøn er også en bemærkelsesværdig ung mand.
Sikke et par de bliver.
Mine damer og herrer, vil De venligst rejse Dem?
Undskyld mig.
Jeg præsenterer…
Undskyld. Det var upassende.
…det lykkelige par.
Det lykkelige par.
Sherlock!
Hvor har du været?
Det vedkommer ikke dig.
Er du på en ny sag i Malta? Og hvorfor har du ikke inkluderet mig?
Hvem skygger du?
Jeg er træt, Enola.
Eller distraherer du dig fra kedsomheden ved at se din søster gøre noget uden dig?
Aha, det er mig, der distraherer mig selv.
Du dømmer mig.
-Det er ikke diskret. -Jeg bebrejder dig ikke.
Hvis det var mig, ville jeg også distrahere mig selv.
Hvorfor giver du afkald på din frihed?
Det gør jeg ikke. Jeg gifter mig bare med en lord.
-Jeg vidste, hvad det betød. -Hvorfor gøre noget så banalt?
-Du forstår ikke kærlighed. -Hvad modspil giver et ægteskab dig?
Du giver afkald på dit navn.
-Dit ry som detektiv. -Jeg vil arbejde.
Du påtager dig en titel og forpligtelser, du ikke forstår. Nej. Du er bedre end det.
Du er en Holmes.
Og hvad er det navn værd?
Min far er død.
Min ældste bror er kedelig.
Min mor er som dynamit, der er eksploderet.
Og du er den eneste, som er tilbage.
Og hvis det er sådan her, du vælger at elske mig,
vil jeg hellere miste mit navn for evigt.
Du er følelsesladet.
Jeg forstår godt, at du er oprevet, men jeg har ret.
Du har begået en frygtelig fejl.
Jeg er ikke så bange for samfundet, at jeg altid vil afvise dets krav.
Tewkesbury skal giftes. Derfor vil jeg gifte mig…
-Gøre, som du får besked på? -Ja.
Du er et svin, Sherlock Holmes.
Dette svin ønsker lidt ro og fred.
Det var sidste gang, jeg så ham.
Men Sherlock Holmes…
…kidnappet?
Det er ikke muligt.
Det er ikke blot muligt,
men sandsynligt.
-Interessant. -Hvad er interessant?
Værelset er blevet gennemrodet.
Tja, jeg synes, det ligner sig selv.
Hans tøj er urørt, så gerningsmanden ved, at han er ligeglad med det.
Det betyder, at gerningsmanden kender min bror.
Den er varm.
Det er sket inden for de sidste par timer.
Han røg Bristol-tobak.
Ikke hans sædvanlige tobak.
Hans notesbøger.
En usædvanlig kode.
Jeg skal nok få den knækket.
-Hvilken sag arbejdede De på? -I Malta?
-Ingen sag. Vi er her til Deres bryllup. -Men i går aftes holdt han øje med nogen.
Sag?
-Hvilken sag? Hvorfor vidste jeg ikke… -Stop.
En Holmes forsvinder ikke uden at efterlade spor til en Holmes.
-Andre detektiver er måske ledige. -Min bror har efterladt et spor et sted.
-Hvad hvis han ikke har? -Så kender De ikke min bror!
Jeg holder også af ham.
Det ved jeg godt.
Undskyld.
De er bange. Det er vi begge to.
Sherlock har haft sine tvivl om mig, men han må have efterladt noget.
Lad os lede videre.
K-H-O-S-T?
Khost?
-Ja. Er det ikke en by i… -I Afghanistan, ja.
-Hvor stod det? -På spejlet.
På spejlet?
Er det ikke bare tegn på kamp?
Nej, det er morsekode.
Det kan tænkes,
at da han blev taget, blev han slæbt ud og efterlod os dette.
Khost?
De er tilbage nu.
Bryllupsgæsterne.
Han skal forstå hvorfor.
Vi går videre.
Overraskende.
Frækheden.
Skammeligt.
Jeg er ikke den mest populære i Malta lige nu.
Forståeligt nok.
Men han vil forstå det, når jeg fortæller om Sherlocks forsvinden.
Hiv i alle de løse tråde, man finder.
Tewkesbury vil forstå det.
Forhåbentlig.
Men han må ikke slippe væk.
Det er et spor.
Ifølge min mor vikler man et garnnøgle op, når man løser et mysterium.
Jeg er ved at miste forstanden.
Pas på.
Nej, vent!
Vent!
Flyt Dem!
Undskyld!
-Flyt Dem! -Stop!
Undskyld!
Stop ham!
Undskyld mig!
Giv plads!
Flyt Dem!
Hr.
Se på mig. Jeg finder hjælp. Hvad hedder De?
Hvor er min bror?
Wrath.
Wrath?
"Wrath"?
Wrath.
"Wrath"?
Vågn op!
Vågn op. Hvad er "wrath"?
Hjælp! Hjælp mig!
Se på det, der er der, ikke det, du ønsker er der.
Du vil snart finde sandheden.
Min bror er væk, og manden, han jagtede, er død.
Hvorfor var Sherlock mistænksom overfor sergenten?
Hvorfor blev han dræbt?
Wrath.
Og af hvem?
Det hele hænger sammen.
Men i øjeblikket ved jeg ikke hvordan. Jeg har kun to ord.
Khost kender vi.
Men hvad med "wrath"?
Et andet sted?
En person?
Sherlock vidste det måske.
Hans notesbøger.
Selvfølgelig skrevet i kode.
Jeg voksede også op med kodesprog.
To ord med fem bogstaver.
Det fjerde bogstav i det første passer med det sidste bogstav i det andet.
Khost. Wrath.
Åh nej!
Tewkesbury!
For pokker da, Enola!
Du godeste!
-Jeg havde ikke banket på… -Der var en skygge.
Bløder det?
-Ja, meget. -For himlens skyld.
-Må jeg se? -Nej…
Er den brækket?
-Nej, lad mig… -Hvis du vrikker med næsen…
Din stakkels næse.
-Må jeg se din næse? -Hold da op.
Er det dit blod?
-Nej. -Enola.
-Nej, det er en andens blod. -Godt.
Med andre ville det være skræmmende, men det er en lettelse.
-Nå? -Sherlock er forsvundet.
Det hørte jeg.
Og jeg er bange.
Jeg havde en anden forventning om dette øjeblik.
Og jeg havde en anden forventning om denne dag.
Jeg var på vej hen til dig.
Vi kørte hurtigt. Dr. Watson forfulgte os. Han lignede en røver. Jeg skød efter ham.
-Derfor ser kjolen sådan ud. -Lad mig lege detektiv.
Hvorfor kørte I så hurtigt?
-For at nå frem til dig. -Du var allerede forsinket.
Til dit bryllup.
Det er tydeligt, at du har været i tvivl om det her.
-Tewkesbury… -Nej.
Jeg er ked af den smerte, jeg har påført dig.
Jeg håber, at du finder din bror.
Det gør du nok.
Min mor havde måske ret. Min skæbne er at være alene.
Du skal nok klare dig selv, Enola.
Det var her, han tog mig hen, da vi kom hertil.
Far og jeg tilbragte alle vores somre her.
-Kan du se hulen? -Ja.
Da jeg var barn, sagde han, at der var en skat derinde.
Hver sommer tog han mig hen til hulen, og vi tændte tændstikker.
Vi gik ind i mørket sammen og lod som om, at vi var pirater.
Kom så, makker.
Jeg husker tydeligt, at jeg havde voldsom hjertebanken.
Jeg var sikker på, at vi ville finde en skattekiste.
Jeg elskede hans historier.
Ja.
Stunderne her var nogle af de lykkeligste i mit liv.
Jeg ville ikke såre ham.
Jeg ved ikke, om jeg kan løse sagen.
Men hvis gerningsmanden vil dræbe en mand for at beskytte sin identitet…
…hvad gør han så mod min bror?
Brand!
Nej!
Tewkesbury!
-Hvor er Tewkesbury? -Han gik indenfor!
-Nej! -Han ledte efter sin mor.
Vi prøvede at stoppe ham!
Stop, Enola!
Mor! Er du der?
Tewkesbury!
Herovre!
Mor!
Hvor er du?
Mor!
-Mor! -Tewkesbury!
Tewkesbury!
Tewkesbury.
Kom. Hun er her ikke.
-Ingen har set hende. -Kom.
Nej. Mor!
Brød du døren op, da du kom ind?
Nej.
-Tewkesbury. -Mor!
-Se på mig. Hun er blevet kidnappet. -Hvad?
Vi skal afsted. Vi skal skynde os.
Kom nu!
Mor!
Tag en dyb indånding.
Og igen.
Igen.
Når jeg lytter på lungerne, lyder de fine, selvom De måske ikke har det så godt.
Hvorfor har nogen kidnappet hans mor?
Dr. Watson, hvad ville min bror gøre?
-En dyb indånding. -Av.
Jeg er læge, ikke detektiv.
Da jeg flyttede ind, vidste han ikke, hvad han skulle stille op med mig.
Men jeg håbede på, vi kunne blive venner, så jeg lavede te hver dag,
og jeg spurgte ham, hvordan det gik med hans seneste sag.
Og hver dag vidste han ikke, hvad han skulle sige.
Man skulle tro, jeg havde sat ham en pistol for panden.
Han kunne ikke forstå, hvorfor jeg var nysgerrig.
Og hver dag forsøgte jeg.
Til sidst tænkte jeg: "Det gør dig ulykkelig, John. Glem det."
Men en dag, da jeg sad ved pejsen og afsluttede noget arbejde,
og han dukkede op med en kop te.
Den smagte dårligt.
Ja, for meget mælk.
Alt for meget.
Men han satte sig ned, og for første gang fortalte han om en sag,
og jeg var dybt fascineret af den.
Hvad fortalte han?
Det er mellem ham og mig og mine dagbøger.
Men…
…du spurgte om…
…hvad Sherlock ville sige, hvis han var her.
Det er han ikke.
Men du er.
Han anser jer for at være lige kloge.
Kære dr. Watson, jeg håber, han har ret.
Gør et forsøg.
Tal med ham.
Hej.
Tror du, at det var de samme, der tog Sherlock?
Det er jeg sikker på.
Hvorfor tog de min mor?
Det ved jeg ikke, men jeg skal nok finde ud af det.
Jeg ved, at du kan finde hende, men hun er ikke så stærk som Sherlock.
Hun har altid levet et meget beskyttet liv.
Hvornår så du hende sidst?
Jeg gik fra hende klokken 21. Jeg sagde godnat til hende.
Hun trøstede mig.
I morgen vil det være lettere.
Hun havde natkjole på, Enola.
Jeg kan ikke spilde mere tid.
Jeg beder brigadegeneralen om hjælp.
Hvad ville min bror sige?
En dame ville aldrig forlade sit værelse uden ledsager på det tidspunkt.
Hun ville være gået i seng.
Jeg blev også taget fra mit værelse. De løb en stor risiko ved at komme igen.
Og hvad med branden?
Er kidnapperen, morderen og brandstifteren én og samme person?
Du stiller det forkerte spørgsmål. Gå tilbage.
-Hvorfor startede kidnapperen branden? -Nemlig.
Kidnapperen ledte efter noget.
Men han fandt ikke det, han søgte.
Og hvis man ikke kan finde noget…
Brænd alt, så ingen andre kan finde det.
Koncentrer dig.
Du har travlt, hvis du skal redde mit liv. Og muligvis dit eget.
Medaljer.
Hvem er du?
-Hov, tag det roligt. -Hvem er du?
Hvorfor er du her?
Det siger jeg ikke.
-Hvor er Sherlock Holmes? -Det ved jeg ikke.
-Hvor tog du ham hen? -Ingen steder.
Jeg er desperat nok.
Du godeste, det ville være dumt.
Nej, og du er ikke dum.
Det var dumt gjort.
Kom her.
Halløjsa!
-Du… -Åh, frøken.
Okay. Jeg tror, at din bror blev taget af professor Adeline Rathe.
Wrath.
-Hvem er hun? -Hvad?
Hvor er hun?
Jeg har fulgt efter dig i håbet om, at du kunne finde hende.
Hun er et spøgelse. Blodtørstigt.
Guvernøren lytter til hende.
Hun dukkede op for et år siden og hører alt. Vi stoler ikke på hende.
-Tog hun min bror og lady Tewkesbury? -Rejs dig op og lad mig gå.
Hvem er du?
Jeg hedder Mikiel Mizzi fra Partito Anti-Riformista.
Vi tror på et frit Malta.
Vi vil af med Deres kongerige og sætte en stopper for ødelæggelsen.
Vi vil stoppe udnyttelsen af vores soldater i Deres kampe,
hvor deres liv intet betyder.
Og Deres trang til at styre et land, som De ikke ved noget om.
Jeg ved, hvem De er, Enola Holmes.
De er en dygtig detektiv.
Jeg tror, at Deres bror…
Fanger politiet mig, ryger jeg i fængsel.
-Jeg må afsted. -Nej.
-Vi får brug for hinandens hjælp. -Gå ikke.
-Vi ses. -Jeg har flere spørgsmål.
Jeg holder øje med Dem. Farvel, Enola.
VALLETTA, MALTAS HOVEDSTAD
POLITI
Vi kender Dem, miss Holmes.
Vi fortalte Inspektør Lestrade, at De var besværlig.
-Han sagde, sådan er De. -Hvordan besværlig?
Et vidne så Dem ved siden af et lig på et gerningssted.
-Manden blev skudt oppefra. -De anmeldte ikke, at De fandt liget.
-Så finder vi Dem i en politis… -Min bror og svigermor er forsvundet.
Jeg er detektiv og leder efter kvinden, der er ansvarlig for det hele.
Hvilken kvinde?
Professor Adeline Rathe.
Hvorfor er du interesseret i…
-Overbetjent Indri. -Ja, guvernør.
-De har vist begået en fejl. -Jeg…
De er her for at opklare maltesiske sager.
Enola Holmes er englænder.
-Hun er Deres overordnede. -Hør…
Jeg er ikke overordnet…
Hun er her for at efterforske en forbrydelse.
-Jeg tror ikke… -Jeg er ligeglad med, hvad De tror.
Miss Holmes, De må gerne gå.
Jeg beklager misforståelsen, miss Holmes.
Tak for Deres hjælp.
-De har været en stor hjælp. -Ingen årsag.
-Hvad er det her? -Sommerkarnevalet.
Sikke muntert.
-Det var ubehageligt. -Behandler man folk sådan her?
-Det er systemet. -Systemet er forkert.
Hvorfor måtte jeg ikke tale med overbetjenten?
Jeg fandt disse i din mors værelse. Hvem tilhører de?
Det er min fars krigsmedaljer. Skulle de have været en bryllupsgave?
Enola?
Hvad kigger du på?
Enola?
Wrath…
Guvernøren lytter til hende.
Enola.
-Jeg må videre. -Skal jeg gå med?
Find ud af, hvad overbetjenten ved.
Heja!
Vent.
Nej.
Vent!
Hallo?
-De burde ikke have fulgt efter mig. -Er De professor Adeline Rathe?
Nej.
-Hvor er min bror? -De har begået en fejl.
-Jeg kan hjælpe Dem. -Hun vil dræbe Dem.
-Hvem?
Hvem er hun?
Sig det. Fortæl mig det.
Ikke igen.
Åh nej.
-Hvem er hun? -Hun vil dræbe Dem.
Som hørte alt.
-Ignoreret i årevis. -Manipulerede dem alle.
Det hele er et spil.
-Hun har det… -Sjovt.
Vi mødes måske på dansegulvet igen.
Det vil se ud, som om De flygtede, professor.
Moriarty.
De er vel nok dygtig, Enola Holmes.
Stop!
Hvor er min bror? Er han død?
Er han død?
Ikke endnu. Jeg nyder at have ham indespærret.
Han har opgivet håbet om, at De vil redde ham.
-Hvorfor er De her? -Er her ikke pragtfuldt?
Den britiske regering bygger et kloaksystem her.
Et skønt sted at skjule sig.
Og der var selvfølgelig brylluppet.
Med alle de avisannoncer inviterede De mig nærmest.
Han så meget trist ud, da han ventede på Dem.
Fik De kolde fødder, Enola?
Han fortjente måske at lide.
-De kom for at ødelægge min familie. -Blandt andet, ja.
De forstår mindre, end jeg troede, detektiv Holmes.
Nej!
-Træd væk fra min datter! -Mor!
Slip mig!
Eudoria Holmes.
-Sikke en fornøjelse. -Næ nej. Fornøjelsen er på min side.
Deres børn irriterer mig.
De irriterer også mig.
-Er du okay? -Ja.
Hun er væk.
Det er mig.
-Det her er et latterligt rod. -Det er latterligt, at du er her.
-Går du fra mig? -Ja, for jeg skal videre med arbejdet.
Min bror er væk, min kommende svigermor er væk, og…
-Du har været fraværende i for lang tid. -Tja…
Jeg kom til dit bryllup.
Som eftersøgt kvinde kan man ikke annoncere det.
Ville du se mit bryllup i hemmelighed og så flygte tilbage til London?
-Mit syn på det er mere romantisk. -Hvad er dit syn på det?
Jeg ville se dig gå op ad kirkegulvet.
Jeg ville…
…se dig.
Hvad med et knus?
Mor.
Jeg har andet at tage mig af. Nemlig bortførelsen af mit yndlingsbarn.
Dit yndlingsbarn?
Har du mødt Sherlock? Glorværdig i kamp og helt genial.
Nu er det op til dig at finde ham.
Tror du ikke, at jeg kan?
Tværtimod. Jeg anser dig for at være enestående.
Jeg har et godt råd.
Moriarty tænker som din bror.
Så se efter det, der er foran dig, ja,
men glem ikke at se bag ved det.
Gåden er lige så lusket som ophavsmanden.
Skriv det ned. Vil du binde her?
Hvordan var din kjole?
Mishandlet.
Og hvorfor var du ikke i kirken?
Det svarer jeg på en anden gang.
Fortvivl ikke, skat. Du fandt ud af det vigtigste.
Sherlock er i live.
-Er de begge i live? -Ja.
Og det er Moriarty, som er bag det hele?
Ja. Det har det hele tiden været.
Og du var tæt på at dø?
Jeg blev lokket i hendes fælde. To gange endda.
-Det ligner mig ikke. -Du var modig.
-Jeg kan godt selv. -Jeg insisterer.
Tag min hånd.
Hvorfor…
Hvorfor er du så god mod mig?
Fordi jeg vælger at være det.
Du er alt, hvad jeg har, Enola, og jeg vil ikke miste dig.
-Er det et badehus? -Hvad?
Enola… Tag skoene af, så du ikke falder.
Jeg har aldrig været inde i sådan et.
Alt det, så en kvinde kunne svømme i havet.
Skal vi tage en svømmetur?
-Jeg har savnet dig. -I lige måde.
Jeg tvang dig ikke ind i ægteskabet, vel?
Nej.
Jeg sagde aldrig, at du skulle gifte dig med mig, vel?
Da jeg sagde ja, sagde jeg ja til dig.
Og så føltes det, som om alle havde en mening om,
hvad jeg skulle sige, hvordan jeg skulle opføre mig,
og hvem jeg skulle invitere.
-Ja. -Jeg følte, at jeg ikke var tilstrækkelig.
Jeg var aldrig i tvivl, hvad angik dig.
Om jeg ville tilbringe mit liv med dig eller binde mig til dig.
Undskyld.
Jeg ved, at jeg sårede dig dybt.
Tak.
Drik.
Jeg kunne vænne mig til det her.
Giv hende vand.
Jeg slukker hendes tørst, når jeg er færdig med Dem.
Jeg synes, at det her er sjovt.
Hvad med at fortælle mig, hvad jeg planlægger?
-Jeg har efterladt nok spor. -Ja.
De kom til Malta for et år siden.
Mon ikke en magtfuld person stod bag og forhandlede Deres tidlige løsladelse?
Jeg mistænker, at De planlagde at få min søster og hendes bryllup hertil.
Jeg ved ikke hvordan.
Men imponerende nok lykkedes det Dem.
De bør nok spørge Deres cellekammerat.
Og De var så let at manipulere, Lady Tewkesbury.
De ville have Deres eksotiske bryllup.
Mind mig om, hvor De og Deres mand blev gift?
Malta.
-Et mesterligt træk. -Det er stor ros fra Dem.
Da vi ankom til øen, startede De en kædereaktion.
De kidnappede mig for at få Enola til at optræde for Dem.
Hvorfor ville jeg fange Dem for at få hende til at arbejde?
Fordi De ved, hun bekymrer sig.
Det er ikke spørgsmålet.
Enola opfører sig rationelt.
Hun forsøger at rette op på situationen, hvorimod De…
Er det i andres tjeneste? Nej.
De arbejder aldrig for andre.
De tror, at De gør, men så skaffer De dem af vejen,
når De har tjent deres formål.
Er det en hævnakt?
Nej.
Alt for banalt for professor Moriarty.
Nævnte jeg, at jeg mødte Deres mor?
Hun sprænger et posthus i luften, og De fejrer det.
Nej, jeg gør ej.
Men jeg stjæler fra dem, der er korrupte, og De ser mig blive fængslet.
De er vred på os.
Jeg er vred på hykleriet.
De keder mig.
Deres antagelser er middelmådige. Jeg havde forventet noget bedre.
Jeg gik med på Deres leg.
De lovede hende vand.
Ja.
Jeg har brug for meget lidt fra Dem…
…og endnu mindre fra hende.
Tænk ikke på mig.
Jeg er ikke særlig tørstig.
De skal ikke bekymre Dem, lady Tewkesbury.
Enola skal nok klare det.
Det var hele tiden Moriarty.
MORIARTY
Men hvorfor?
De kom for at ødelægge min familie.
WRATH
Er det en hævnakt?
Alt for banalt for hende, ikke?
Moriarty tænker som din bror.
Så se efter det, der er foran dig, ja, men glem ikke at se bag ved det.
Der er mere at forstå her. Men hvad?
Er du vågen?
-Jeg har tænkt på noget. -Ja?
Kvinden i den lilla kjole…
Din nye familie er fæl. En kvinde antog, jeg var stuepigen og gav mig natpotten.
Mor.
Aha, svigersønnen.
Næsten. Er I sammen igen?
Jeg er enig. Min familie er ret utålelig.
-Earnest. -Tewkesbury.
Eudoria Holmes.
-En ære. -Jeg kan lide ham.
Vil De have en natpotte?
Ja tak.
Har du fundet en tråd, der er værd at hive i?
Vi er løbet tør for morfin og bandager. Jeg er udmattet. Er der nyt om Sherlock?
De må være dr. Watson.
Eudoria Holmes. En stor fornøjelse.
To flotte mænd i et telt. Vi er meget heldige.
-Skal du at sige alt, der falder dig ind? -Ja.
Dr. Watson, jeg føler, at vi nærmer os Sherlock,
men jeg har ingen spor, og jeg har brug for at tænke.
-Vi lader Dem sidde alene. -Ja tak.
Sherlock tænker bedst i stilhed.
Ja, men Sherlock er kedelig. Lidt snak skader ikke Enolas grublerier.
-Jeg… -Jeg har en idé.
-Tre mænd. Det er en lavine. -Hej?
-Undskyld. Jeg var i nærheden. -Nej, De lyttede ved døren.
-Ved De, hvor højt De taler? -Hvem er det?
Mit navn er Mikiel Mizzi fra Partito Anti-Riformista.
-Og vi vil… -"…af med Deres kongerige og befri Malta."
-Jeg vil gerne have, at alle går. -Det kan jeg ikke. Du har overset noget.
Kvinden i den lilla kjole. Hendes hat.
Hatten var fra Garrett & Co.
Og dette års mode.
Det er dejligt for hende.
Hatten bruges i de dannede kredse.
Der var brugt penge på, at hun passede ind i de dannede kredse.
Den kvinde var ikke Moriartys snigmorder eller soldat, men Moriartys spion.
Et godt forslag.
Finder vi ud af, hvem hun udspionerede, og om hun arbejdede for Moriarty,
bliver det lettere at finde hendes motiv.
Lad mig tænke.
Hun talte med to mænd før karnevallet.
Den ene var guvernøren,
men den anden havde en rævemaske på og medaljer.
Brigadegeneralen.
Hvorfor talte han mon med Moriartys spion?
Tewkesbury, hvor er medaljerne, jeg gav dig?
Han havde den her på.
Det er den samme, som soldaten til banketten bar.
…vil De venligst rejse Dem?
Afghanistan.
Fra den anglo-afghanske krig.
-Den fik dem, der kæmpede i Khost. -Khost.
Khost.
Min far og min gudfar kæmpede i Slaget ved Khost.
-Brigadegeneralen? -Hvordan kan vi spørge ham om det?
HOVEDKVARTERET FOR DET BRITISKE MILITÆR
Rejs jer!
Militærpersoner er gode til at tie.
Brigadegeneralens kontor er denne vej. Følg mig, mine herrer.
Nej, vi må gøre som Moriarty.
Vi må være lidt luskede.
Hvem af os er gode til at være det?
Jeg kommer.
-Sådan. -Det var nemmere som ung.
Værsgo. Godt. Kom.
Gå forrest. Jeg følger efter som Deres tjener.
Hvorfor det?
Jeg vil ikke forklare en kolonisator om kolonierne.
Ingen her vil kunne forstå,
at en mand fra hans land går ved siden af kvinder fra vores.
Hvad er planen?
Vi opfører som overklassen.
-Skal vi diskutere det nu? -Ja, for det er vigtigt.
Har De en plantegning?
Undskyld mig, frue.
Hvad foregår der? Kan jeg hjælpe?
Undskyld mig.
Goddag. Lige den mand, jeg ledte efter.
Vil De vise vej til arkivet?
-Arki… -Arkivet.
-Ja. Jeg er sendt af brigadegeneralen. -Brigadegeneral Sampson.
For at overraske min mand, oberst Remington.
Remington.
Oberst Remington. Det navn kender jeg ikke.
-Er det sandt? -Nej.
-Er De sikker på det? -Jeg kender ham.
-Lad mig vise Dem arkivet. -Godt.
Glem ikke, at man var en fin dame, før man flygtede.
Jeg har desværre intet nyt om Deres mor.
Men det er en stor bekymring. Alle mine mænd leder efter hende.
Tak for Deres indsats. Jeg er her af en anden grund.
Jeg ville spørge Dem om en by ved navn Khost.
-Ja, Khost. Ja, jeg tror, jeg kender den. -De var der med min far.
-I den anglo-afghanske krig. -Khost. Jeg kan godt huske den.
Undskyld. Hvem er De?
Dr. Watson… Kaptajn Watson. Jeg tjente i Ashanti.
-En hård tid. -Ja.
Kan du klare det, min skat? Vi må skynde os, før han vågner.
Hvor begynder vi?
Vi læser, min skat. Vi læser.
Alt, der har med Khost eller den anglo-afghanske krig at gøre.
Lord Tewkesbury Senior fortalte mig om, hvad der skete i Khost.
-Kendte De Peter? -Ja.
Og Peter sagde, at han ønskede, at hans søn var en del af løsningen.
Jeg bryder mig ikke om samtalens tone.
Vi beder om Deres hjælp.
Vi tror, at der er en trussel mod Maltas befolkning.
Og vi har brug for at vide, hvad De ved om, hvad der skete i Khost.
Der er visse ting, De ikke bør vide, sønnike.
Jeg ved, hvad der kan ske i kamp.
De grænser, der kan krydses.
En militærlæge, selv med rang af kaptajn, forstår ikke beslutningen…
Jeg trak døde soldater væk fra slagmarken.
Jeg blev ramt af kuglerne.
Jeg forstår godt konsekvenserne.
Khost.
Jeg fandt det.
Se.
-Optegnelserne er blevet beskadiget. -Ja, siderne er revet ud.
Hvad det end er, griber det mere om sig, end vi troede.
Se aftrykket. Jeg kan skrive ovenpå.
Mor, har du en blyant?
Tak.
Nej!
Han har det fint.
Kan du læse noget?
Der var britiske og maltesiske soldater i slaget.
"Missionen er udført. Dødstallet er uberegneligt.
Krigsskadeserstatninger: et ton afghansk guld.
De lokale kaldte det 'plyndring'. Det var tyveri."
Moriarty kender til guldet.
Men hvordan?
Sergent N. Smith.
Selvfølgelig.
Han var hendes informant.
Det er forfærdeligt.
De svar, vi får, er sjældent de svar, vi søger.
Godt, min skat.
Forbryderne her har hjulpet dig så langt, vi kunne.
-Blyant? -Ja.
Afsted med dig. Råb højt.
-Tewkesbury! -Hvad i alverden!
De stjal!
De stjal. De plyndrede og stjal i Khost.
-Hvad taler du om? -Jeg ved, hvem hun er…
De dræbte uskyldige og stjal guld fra en helligdom i Afghanistan.
Den britiske regering beordrede det. De tog det med til Malta og gemte det.
Er det sandt?
Ja.
Min far var en god mand. Det ved De.
Fortæl mig nu…
…han var en god mand.
I krig foregår der ting, hvor det morale ikke er relevant.
Hvad taler du om?
Den britiske regering og hæren var uenige.
Vi skulle reducere omkostningerne. Men vi kunne ikke. Der var krig.
Man tog en beslutningen om at gøre det rigtige ved…
-At stjæle? At slå ihjel? -Det var krigsskadeserstatning på forskud.
Det er almindelig praksis efter krig for vores omkostninger og tab.
Og hvad med deres tab?
De må forstå, at vi kæmpede for et imperium.
Og… man begik fejlberegninger.
Fejlberegninger?
Fejlberegninger? Hvor er Deres ære?
Undskyld, men hvad var min fars rolle i det her?
Fik han besked på at gøre det?
Deres far elskede Dem. Meget højt.
Operationen…
…var hans.
-Undskyld mig. -Tewkesbury.
Undskyld mig.
Tillad mig.
Min far var også soldat.
En loyal tjener af den britiske Raj.
Han elskede kongeriget og støttede dets ret til at regere Indien.
Og jeg syntes, han havde ret. Jeg var et barn. Han var min helt.
Hvad skete der med guldet?
Forstår De risikoen for lady Tewkesbury og Sherlock, hvis De intet siger?
-Guldet blev transporteret hertil. -Hvorfor det?
Det skulle se ud, som om det var blevet fundet i Malta, eller taget herfra.
Men det kom aldrig til England.
Peter fik samvittighedskvaler.
Først i Ashanti indså jeg hvor stor skade, som kongeriget stod bag.
Den måde, vi behandlede folk brutalt på. Pludselig så jeg det så klart.
Jeg så ham klart.
Da vi vendte tilbage til Malta,
ventede han på, at hans mænd gik i land, og så sænkede han skibet
og hævdede, at guldet sank med det.
-Han skulle have afleveret guldet. -Nej.
Nej, min kære, Det Britiske Imperium indrømmer intet.
Og ydmygelsen…
Officererne var så vrede, at vi frygtede for vores karrierer, så vi…
Vi gav de maltesiske soldater skylden og sagde, det var et mytteri.
Vi lod dem tage skylden for det manglende guld.
Vi er alle skabt, men vores håndtering af sandheden definerer, hvem vi er.
I højere grad end vores helte gør.
I højere grad end vores fædre gør.
Jeg har altid troet, at min far var en stor mand.
Mange mænd distraheres og glemmer sig selv i processen med at blive stor.
-Men at kunne gøre så frygtelige ting… -Jeg kan ikke trøste Dem, lord Tewkesbury.
Jeg kan kun sige, at De ikke behøver at gå samme vej.
Hvor er guldet nu?
Det ved jeg da ikke.
Han ville ikke have, at jeg blev stillet til ansvar for det.
Peter sagde, det var piratguld, og mit ry ikke skulle plettes af det, og…
Piratguld?
Kan du se hulen? Da jeg var barn, sagde han, at der var en skat derinde.
Selvfølgelig.
Med Moriarty er det aldrig kun én ting.
Hvorfor skulle jeg ikke have en del af Deres uærlige penge
og straffe Dem på samme tid?
Hun vil skade os, men hun vil også have det stjålne guld.
Jeg ved, hvor guldet er, men hun gør ikke.
Hvem?
Gåden er lige så lusket som ophavsmanden.
Hvordan kunne jeg overse det?
Jeg burde have vidst det, da hun forsøgte at dræbe mig.
Hun burde have dræbt mig.
Det ville have beskyttet hendes identitet.
Det ville have været nyttigt.
Hun planlagde nøje, hvordan hun skulle føre os på vildspor.
Hun lagde fælderne, og vi faldt i dem.
Wrath.
Vores fund.
Bortførslerne af Sherlock og lady Tewkesbury.
Branden på hotellet.
Jeg forstår ikke, hvad der sker her.
Jeg ville ikke blive overrasket, hvis hun stod bag morsekoderne på spejlet.
Den manglende brik i puslespillet var Tewkesburys far.
Og hun kendte til Khost, og hun kendte til ham.
Hun ved, at Tewkesbury elsker mig. Kun Tewkesbury kunne føre mig til ham.
-Mig? -Ja, Dem.
Og De kunne føre mig til guldet.
Hun har ført os hele vejen.
Tewkesbury.
Tewkesbury, jeg har løst sagen.
Har du?
Og jeg har en plan.
Moriarty har spundet sit spind, og nu må jeg flyve ind i det.
HER ER SKATTEN
Tænker De det samme som mig?
Ja.
Hun holder øje med os, men hun ved ikke, hvor guldet er. Jeg lokker hende derhen.
-De ved, hvad De skal gøre. Bliv her. -Hvad hvis hun gemmer sig længere inde?
Dr. Watson…
Det her er en god plan.
Hvis hun er der, tager jeg mig af hende.
Held og lykke.
Gå væk!
Dr. Watson?
Undskyld.
Hvor er min bror?
Jeg løslader ham, når jeg får, hvad jeg vil have.
Hvordan kan vi stole på Dem? De har dræbt to.
Altid så overlegen.
Beskytter De virkelig guld, der er tilsmudset med blod?
Det har tilsmudset Dem,
ligesom det har tilsmudset den slapsvans, hvis navn De næsten tog.
Men hvad med Holmes-navnet?
Hvilket privilegium er det mon bygget på?
Sukker? Fra Jamaica, måske?
Silke eller bomuld fra Indien?
Kun få britiske navne er ikke tilsmudset med imperiets smerte.
Der er 20 kasser mere derinde.
Værsgo. De har guldet. Hvor er min bror?
De og Deres hjerte.
Troede De virkelig, at jeg ville udlevere ham uden videre?
Jeg vil ikke lade Dem eller Deres bror ødelægge mine planer et sekund længere.
Igen er De bagud, miss Holmes.
Er De sikker på det?
De er omringet!
De er ikke den eneste med venner i Malta, professor.
Smid Deres våben!
-Nu! -Enola!
Nej!
-Nej! -Vent!
Enola!
Hyp!
Hjælp!
Vi er herinde!
Jeg elsker dig.
Hun tænker kun på den her kamp.
Sherlock!
Befri hende, Enola!
Ja.
Sådan.
Undskyld, hvis det gør ondt. Jeg er straks tilbage. Træk vejret.
Der!
Nej.
Nej!
At skyde Dem ville være en kedelig slutning.
De lokkede mig.
Jeg er imponeret.
De gjorde det nemt.
De er så forskellig fra Deres bror.
Han viser mig ingenting.
Men Dem?
De er så…
…følelsesladet!
Du er følelsesladet.
Forståeligt,
men unødvendigt.
Jeg finder det ret forståeligt…
…og meget nødvendigt.
Dage.
Nej, Sherlock.
Fortæl mig…
…hvorfor ikke.
Sådan er vi ikke. Det er ikke, hvad vi tror på.
Overlader vi hende til politiet, flygter hun bare igen.
Hun vil komme efter os igen.
Og hele denne…
…forbandede historie vil gentage sig.
Igen og igen.
Hold kæft!
Se på mig, Sherlock!
Gør det ikke.
Tænk.
Du er følelsesladet.
Moriarty bliver transporteret tilbage til England uden mulighed for at flygte.
Dr. Watson og jeg rejser til Afghanistan med guldet og giver det til ejermændene.
Takket være lord Tewkesbury skal jeg efterforske sagen.
Vi vil retsforfølge alle, der har begået forbrydelser i Malta.
Moriartys handlinger afslørede en stor uret.
Måske er det tid til, at Malta bliver fri for briterne.
Ja, det har De nok ret i.
Jeg håber, De forstår, hvorfor jeg måtte gøre det.
Deres far ville være stolt.
Er tiden inde?
For dronningen og landet og alt, hvad det indebærer.
BRITISKE EMBEDSMÆND FÆNGSLET
MILITÆR DÆKHISTORIE AFSLØRET
MALTESISKE SOLDATER FRIKENDT
Hun var modig.
Hun besad en ukuelighed, som jeg ikke besad.
Moriarty så det og forsøgte at nedbryde hende.
Tak.
Men det lykkedes hende ikke.
Fortæl.
Dine notesbøger var ikke nemme at tyde.
Tror du, at jeg ville kunne tyde dine?
Vi er søskende, men vores notesbøger og vores intellekt er vores egne.
Ja, det er de.
Og dit intellekt, Enola, beundrer jeg i høj grad.
Tak.
Tak for alt.
For jeg…
Jeg lod mig rive med.
Du stoppede dig selv.
Man tror, man kender frygt, men pludselig er man et mørkt sted…
…med en, man ikke kan beskytte.
Dr. Watson var der og kæmpede for dig.
Godt.
Han er en god mand.
Og der er mere til Tewkesbury, end jeg troede.
Ja. Han imponerede.
-Og mor, selvfølgelig. -Hende er jeg ikke så sikker på.
Det, jeg sagde, da vi…
…var uenige…
Pyt. Glem det.
-Jeg sagde også ting, jeg ikke mente. -Enola.
Du er en Holmes.
Men det, jeg ikke fik sagt…
…er, at du…
…er så meget mere.
Du er måske endda…
…enestående.
Jeg ved ikke, hvornår du blev så gammel.
Jeg bliver ældre hver dag.
Ja.
Det gør du.
Jeg ville aldrig giftes med en fremtidig lady Tewkesbury.
Men jeg vil gerne være din mand.
-Jeg vil ikke tage dit navn. -Det forstår jeg. Mit navn er tilsmudset.
Nej, jeg mener… din titel.
Jeg giver afkald på min titel.
Jeg er ved at afsige den. Jeg vil ikke længere være lord.
-Er du sikker? -Jeg tager slægtsnavnet, Tebbity-Gore.
Tebbity…
-Tebbity-Gore? -Tewkesbury er mit fornavn.
Viscount Tewkesbury, markis af Basilwether.
Men ja, mit rigtige navn er Tebbity-Gore.
Du kan ikke lide det, vel?
Jeg foretrækker Tewkesbury.
Men jeg har det fint med det.
Det eneste, jeg ønsker mig, er, at du er dig selv, og jeg er mig selv.
Enola Holmes.
Earnest Tebbity… Det er slemt at sige.
-Det er slemt, ikke? -Føles det rigtigt for dig?
Jeg sagde noget forkert i begyndelsen af fortællingen.
Det viste sig, at jeg havde misforstået noget.
Gode historier begynder ikke med et bryllup.
Nej. De slutter med et.
-Du er smuk. -Tak.
-Kunne du lide at være gift? -Jeg giftede mig med den forkerte.
Jeg tror, at du har fundet den rette.
Og nu…
…i ånden af et godt partnerskab skal du have din bryllupsgave.
Men dog!
Jeg tænkte på smykker, bøger, malerier og blomster,
og jeg besluttede mig for…
Goddag.
Det er mig.
Edith. Hvad laver du her?
Din mor sendte mig et telegram, hvor hun skrev, at jeg skulle komme.
Hun er lille, men hun er stærk.
Dit navn…
Enola.
Jeg er…
Jeg er glad for, at det ikke har begrænset dig.
Det betyder "alene" stavet bagfra. Sikke en forbandelse at give din datter.
Jeg elsker mit navn. Alle mine navne.
Enola Eudoria Holmes.
Jeg vil stadig være en Holmes.
Åh, desværre, min skat, er vi alle stadig tilsmudset af det.
Vi ses dernede.
Jeg er viscount Tewkesbury, markis af Basilwether.
Du er et grødhoved.
Skal vi følges ad?
-Folk vil ikke have os, vel? -Nej.
Men vi har i det mindste hinanden.
Se mig i øjnene. Rytmen er der altid.
Jeg mærker det.
Hvad betød den besked, du sendte mig med viften?
"Jeg elsker dig."
Jeg har noget til dig.
Forstod du, hvad jeg sagde, Enola?
Du elsker mig. Og jeg elsker også dig.
Ikke endnu.
Lad os begynde.
-Hej. -Hej.
Jeg er Mikiel Mizzi fra Partito Anti-Riformista.
Vi tror på et frit Malta.
-Jaså. -Vi vil af med Deres…
-Følg med i brylluppet. -Ja.
Åh, min skat.
Jeg kan se, hvordan du ser på Enola, og hvordan hun ser på dig.
Jeg ønsker jer et lykkeligt liv.
-Tak. -Jeg elsker dig.
Godt. Godt så.
Kære elskede, nye familie.
Velkommen.
Vi er samlet her i dag
for at fejre partnerskabet mellem Earnest og Enola.
Det bliver en simpel ceremoni,
for jeg kan ikke huske meget af den originale.
Ringene. Hvem har ringene?
Værsgo.
Tak.
Godt. Klar?
Ja.
Earnest,
vil du tage dig af Enola?
Vil du være hendes livsledsager?
Vil du elske hende, som hun har brug for at blive elsket?
Vil du spørge hende først?
Hendes syn på det her er mere kompliceret end mit.
Ja.
-Enola… -Jeg vil være hans.
Godt. For jeg vil være hendes.
Godt.
Uden nogen officielle beføjelser…
…erklærer jeg jer for kvinde og ægtemand.
Du må nu kysse din mand.
Adeline Rathe.
-Wrath. -Adeline Rathe.
Adeline Rathe.
Tekster af: Karen Marie Svold Coates