Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Nejprve bych chtěl říci, že je mi velkou ctí vás poznat.
Četl jsem o vašich hrách.
Smekám před vámi.
Je škoda nechat tak brilantní mozek, jako je ten váš, hnít v téhle díře.
Sednout!
Je jen málo takových, kteří mají tu moc vás odsud vyprostit.
Já do takové skupiny vyvolených patřím.
Postaráme se, aby to vypadalo jako útěk.
Před mnoha lety skončily jisté cenné předměty v nesprávných rukou.
Chceme je zpět.
Pomozte nám a dám vám svobodu.
Co jméno Tewkesbury,
říká vám něco?
O ROK POZDĚJI
Všechny dobré příběhy prý začínají svatbou.
ANGLIE
Kde je?
Tento určitě.
Má velké zpoždění.
Někdo přichází.
Tak, už je to tady.
Této svatbě však bohužel chybí jeden zásadní prvek.
To jsem já.
Ne, vážně.
Chápejte, nevěsta má pochybnosti o tom,
co to znamená získat titul lady.
Vyhněte se zázvorkám. Rozhoupají vám vnitřnosti.
LORD TEWKESBURY A SLEČNA HOLMES BUDOU ODDÁNI
Ano.
Lady Enola Tewkesbury.
To zní divně.
Ne!
Posledních šest let se snažím dostát jménu Holmes.
Mám se toho teď vzdát?
Jedna moudrá žena kdysi řekla…
- Tedy, byla to má matka. - Nabízejí se ti dvě cesty, Enolo.
Ta tvá, nebo ta, kterou ti vyberou druzí.
Ale jde o Tewkesburyho.
Přestaneš už?
Nemůžu ho tam nechat.
Nenechám.
Kočí Eriku?
Vy jste nevzala roha?
- Jel Sherlock napřed? - Všichni už jsou na svatbě kromě vás.
Vyrazíme?
Ano, jeďte!
Co nejrychleji!
Možná je čas říct, že má svatba se koná na Maltě,
ostrůvku ve Středozemním moři.
Z důvodů, které se nevysvětlují snadno.
- Ona dorazí, neboj. - Ano, jistě.
Promiňte, madam.
Trochu vás znepokojím. Někdo nás pronásleduje.
Ten nepůsobí spořádaně.
Lapkové, tuláci, lupiči.
Malta jich má víc, než by se slušelo.
Hlavu dolů, madam!
- Tady nemáte co dělat, lady! - Zatím lady nejsem!
- Rychleji! - Tumáte!
Madam, co to děláte?
Slezte odtud!
Enolo!
To jsem já!
Doktore Watsone!
Enolo, není vám nic?
Proč jste měl maskovanou tvář?
Je to kapesník.
Prach mým plicím nesvědčí.
- Vy jste myslela… - Že mě zavraždíte?
- Ne. - Ano, to přesně jsem si myslela.
Proč mě pronásledujete?
Jde o vašeho bratra.
Zmizel.
Jsem si vlastně téměř jistý, že Sherlocka unesli.
Prosím?
Chápu, že vám asi dlužím vysvětlení, jak tohle vše začalo.
Popravdě se náš život vyvíjel přesně podle našich přání.
Tewkesbury i nadále bojoval za změnu a pokrok.
A já konečně vstoupila do panteonu velkých viktoriánských detektivů.
A připojila se k bratrovi. On pomáhal zámožným a já potřebným.
Příležitostně jsme spolupracovali.
Byla jsem šťastná.
A tady nám stopa vychladla.
Prosím dál ne, prostor musí zůstat nedotčený.
Někdo tu jel na koni.
A jezdec odklusal… tudy.
- Dobrý návrh. - Máš jiný?
Toho muže chytili do lasa a oběsili zde.
Vidíte ty pozůstatky provazu?
A ty stopy zde, kde komíhající se chodidla hledala oporu.
Sherlocku, ten muž tady nezmizel.
Byl tu zavražděn.
Sherlock Holmes?
Nejsou až tak zábavní.
Mé týdny naplňovalo vyšetřování a víkendy byly… no…
Tewkesbury, co to děláš?
Nesu ti dárek.
- Květiny? - Ne.
Bylinky?
Zavři oči.
Dobře.
Tak co jsi našel?
Byla v trávě.
- Slaďoušku. - Věřila bys tomu?
Ahoj.
Bylo to nádherné.
A zábavné.
A když to nebylo ani jedno z toho,
tak jsme zkrátka byli spolu.
Ty chvíle byly nejlepší.
A ty. Když zaútočím, musíš to odrazit.
Ne! Tewkesbury!
Zatímco se život zdál být příjemně nekomplikovaný,
můj nejdražší lord se ho rozhodl lehce zkomplikovat.
Enolo Eudorie Holmes…
Vezmeš si mě,
Earnesta Augusta z rodu Tewkesburyů…
Ano.
Má křestní jméno. Taky mě to překvapilo.
…za manžela?
Všechny podrobnosti!
Z DETEKTIVA BUDE LADY
A tak jsme najednou měli pozornost celého Londýna.
Skvostná.
Úchvatná.
Tedy až na jednu osobu.
Sherlocka Holmese.
Nejslavnějšího detektiva na světě ovládla nějaká posedlost.
Sherlocku.
Byla to samá mapa a symbol a nevyznala jsem se v tom ani za mák.
Nechápala jsem, proč to přede mnou tají.
Květiny…
- Zvažovali jsme chryzantémy. - Chryzantémy?
- To není k diskusi, mami. - Mé oblíbené.
Co dál?
Připravila jsem krátký seznam našich nejbližších.
Ano! Taky jeden mám.
Pero…
Ještě škrtnu tuhle, nemůže přijít.
Prosím.
Na tvou matku nezbylo místo?
Bude vřele vítaná.
Po schválení zákona o výbušninách v roce 1883
se z matky stal…
uprchlík první kategorie.
Účast na tak hojně propagovaném obřadu
by významně ohrozila…
její bezpečnost.
Nemáš třeba strýce?
- Mami. - Že by tě odvedl k oltáři?
Mluvila jsem se Sherlockem.
Tadá!
A souhlasil, že mě odvede.
- Vážně? - Ano.
Blahopřeji.
A zřejmě při tom bude nabručený,
bude postrádat eleganci a bude mít zastřený pohled,
ale nikoho jiného nemám, tak to bude skvělé.
Z Earnestovy strany samozřejmě nepřijdou všichni.
Je oblíbený, ale…
Vzhledem k rodinné historii svatba zřejmě proběhne na Maltě?
Malta.
- Malta? - Mami, jak tě to napadlo?
Inu, byla jsem s dámami na čaji
a svatba byla přirozeně ústředním tématem dýchánku.
Když přišla řeč na místo konání,
jedna z dam se zeptala, kde jsme se brali my s Peterem.
A přišlo mi to jako báječný nápad.
Malta?
Jak lépe uctít tvého otce?
- Promiň. - Manžel to tam miloval.
Byl tam na vojně, seznámili jsme se tam,
vzali se tam
a Earnest tam v dětství velmi rád trávíval léto.
Ano.
Samozřejmě pokud bys chtěla svatbu jinde, je to výsada nevěsty.
Vdávat se na Maltě?
Vyvolávalo to spoustu otázek.
Co se na maltskou svatbu nosí?
Znám na Maltě někoho?
Nemáte v sobotu volno? Mohl byste v sobotu?
Předstírejte, že jste má praprababička.
Nejvíc mi vrtalo hlavou, jak to věděl Sherlock.
A proč mu to dělalo vrásky?
Dávej pozor, Enolo.
Matka mě o Maltě naučila toto.
Ač je jak zrnko písku ve Středozemním moři,
Maltu dobývali Féničané,
Římané, a dokonce i Napoleon
pro její strategický význam.
Od roku 1814
byl ostrov pod vojenskou nadvládou Britského impéria.
Hello.
Pardon, madam.
Než jsem se nadála, svatba byla tu.
A tak jsme se ocitli v sále obklopeni výkvětem společnosti.
Jeho rodinou, nadšenou, že si mladý vikomt konečně vybral nevěstu,
a mou rodinou,
která se chovala poněkud komplikovaněji.
Nikdo další z vašich příbuzných se neměl možnost dostavit?
Ne.
Dámy a pánové,
jakožto britský guvernér této nádherné provincie
mám čest zde přivítat
velkého obhájce našich zájmů, brigadýra Sampsona.
Prosíme o přípitek, brigadýre!
Seznámím vás, je skvělý.
Děkuji všem, děkuji.
Jako ženichův kmotr
mám tu čest a potěšení nyní pronést přípitek.
Můj přítel, lord Tewkesbury,
Peter,
byl pyšným otcem
a svého syna vychoval v opravdového muže.
A Earnest se od svého vstupu do Sněmovny lordů
vyznamenal mimořádně.
Mladý revolucionář připraven stát po boku těm,
kteří takové štěstí neměli,
a považovat je za téměř sobě rovné.
Což možná vysvětluje jeho volbu nevěsty.
To byl žert.
Odpusťte, jen žertuji.
Ano, je to mimořádná mladá dáma,
stejně jako je můj kmotřenec mimořádný mladý muž.
Bude to skvělý pár.
Dámy a pánové,
požádám vás, abyste povstali.
Omluvíte mě?
Připíjím…
Promiň, nevím, co to mělo být.
…na šťastný pár.
Na šťastný pár.
Sherlocku!
Kde jste byl?
To není tvoje starost.
Co na Maltě pohledáváte?
Jde o nový případ? Pokud ano, proč to nevím?
Kdo byl ten muž v patře?
Enolo, jsem unavený.
Nebo jen hledáte rozptýlení,
protože vás nudí, že vaše sestra činí závazek mimo vaši vůli?
Takže já hledám rozptýlení.
Vy mě soudíte.
A nikoli taktně.
Já ti to nevyčítám.
Být v tvé situaci, hledám rozptýlení také.
Proč se kvůli těm lidem vzdáváš svobody?
Já se nevzdávám svobody. Jen si beru lorda. Vím, do čeho jdu.
- Proč se chováš tak předvídatelně… - Vy projev lásky nepochopíte.
Co dá sňatek tak brilantnímu mozku? Vzdáš se svého jména.
Postavení detektiva.
- Budu pracovat. - Za status, který ti nic neříká.
Ne. Zasloužíš si víc.
Jsi Holmes.
A k čemu mi to jméno je?
Otec je po smrti.
Starší bratr je suchar,
matka už dávno vybuchlý váleček dynamitu.
A zbýváte mi jenom vy.
Jestli jste se rozhodl mě mít rád takhle,
pak se svého jména raději vzdám nadobro.
Podléháš emocím.
Chápu, že jsi dotčená.
Ale zároveň mám pravdu.
Osudně jsi se zaprodala.
Nebojím se společnosti tak, abych se občas nepodřídila jejím přáním.
Tewkesbury se musí oženit. A proto si ho vezmu.
Uděláš, co ti řeknou?
No ano.
Jste hulvát, Sherlocku Holmesi.
Ten hulvát by chtěl trochu klidu.
Tehdy jsem ho viděla naposled.
Ale Sherlock Holmes
a únos?
To není možné.
Nejenže je to možné.
Ale i pravděpodobné.
- Zajímavé. - Co je zajímavé?
Pokoj je vzhůru nohama.
No…
Mně přijde úplně v pořádku.
Jeho oblečení se ani nedotkli.
Tudíž ten, kdo za tím je, ví, že mu na něm nezáleží.
Což znamená, že pachatel mého bratra trochu zná.
Je teplá.
Unesli ho v posledních pár hodinách.
Kouřil bristolský tabák.
To není jeho běžný typ.
Jeho zápisníky.
Složitá šifra.
Prolomím ji.
- Na jakém případu jste tu pracovali? - Na Maltě?
Na žádném. Přijeli jsme na svatbu.
Ale včera na banketu někoho sledoval.
Případ?
- Jaký případ? Jak to, že o ničem nevím? - Dost!
Holmes nezmizí, aniž by nechal stopy jinému Holmesovi.
Nemají čas jiní detektivové?
Můj bratr tu někde nechal vodítko.
A co když ne?
Pak mého bratra vůbec neznáte!
Také ho mám rád.
Já vím.
Omlouvám se.
Máte strach. I já.
Nepochybuji, že Sherlock o mně pochyboval.
Ale musel mi něco nechat.
Hledáme dál.
C-H-O-S-T?
Chóst?
Ano. Není to město v…
V Afghánistánu, ano.
CHÓST
- Kde to vidíte? - Na zrcadle.
Na zrcadle?
Nejsou to jen stopy po souboji?
Ne, je to morseovka.
Možná,
že když ho unášeli,
tak ho vláčeli pryč, a on nám nechal toto.
Chóst…
Už se vracejí.
Svatebčané.
Ne, musí to pochopit.
A je to tu.
Překvapivé.
Ta drzost.
To je skandál.
Právě teď nejsem na Maltě zrovna na výsluní.
Pochopitelně.
Ale on to jistě pochopí, když mu řeknu, že Sherlock zmizel.
Chytni se každé zašmodrchané nitky, co najdeš.
Tewkesbury to pochopí.
Doufám.
Ale nemůžu ho nechat uniknout.
Je to stopa.
Jak mě učila matka, když řešíš záhadu, rozplétáš nitky.
Mám halucinace.
Uvolněte cestu!
Ne! Počkejte!
Pane!
Uhněte!
Nesmírně se omlouvám!
- Z cesty! - Zastavte!
Pardon!
Zastavte ho!
S dovolením!
Z cesty!
Uhněte!
Pane!
Dívejte se na mě, seženu pomoc. Jak se jmenujete?
Kde je můj bratr?
Ráz.
Ráz?
Ráz, co je ráz?
Ráz.
Co je ráz?
Pane, proberte se!
Proberte se, co je ráz?
Prosím, pomozte někdo!
Sleduj, co vidíš,
ne to, co vidět chceš.
Brzy najdeš pravdu.
SHERLOCK UNESEN PROČ TEĎ? PROČ NA MALTĚ?
Bratr zmizel. A muž, kterého pronásledoval, je mrtvý.
Proč Sherlock toho seržanta podezíral?
Proč ho zabili?
Ráz.
A kdo ho zabil?
Všechno je to propojené.
Ale prozatím nevím jak.
V podstatě mám jen dvě slova.
Chóst, to víme.
Ale co ráz?
Další místo?
Nebo osoba?
Možná to Sherlock věděl.
Jeho zápisníky.
Jistěže používal šifru.
Nezapomeňte, že i já na šifrách vyrostla.
Dvě krátká slova.
Obě slova mají dlouhou samohlásku.
Chóst. Ráz.
Božínku!
Tewkesbury!
Propánajána, Enolo!
Bože.
- Ani jsem nezaklepal… - Ten stín mě vyděsil.
Teče mi krev?
- Ano, hodně. - Prokrista…
- Můžu? - Ne, jen…
- Je zlomený? - Ne, jen mě nech…
Když zahýbáš nosem, někdy…
Nebohý nos.
Můžu se podívat, prosím?
To je tvoje krev?
- Ne. - Enolo.
- Ne, ta krev je cizí. - To jsem rád.
U jiných rukou by mě to vyděsilo, ale u tvých je to úleva.
- Takže? - Sherlock se ztratil.
Já vím.
A mám strach.
Takhle jsem si tu chvíli nepředstavoval.
Popravdě ani tento den.
Mířila jsem za tebou.
Jela jsem co nejrychleji,
ale pronásledoval mě doktor Watson
a já se bála, že je to lapka, a vystřelila, proto ten stav šatů…
Smím si zahrát na detektiva?
Proč jsi jela „co nejrychleji“?
- Abych byla s tebou. - Už jsi měla zpoždění.
Na vlastní svatbu.
Už nějakou dobu bylo zřejmé, že máš pochybnosti.
- Tewkesbury. - Ne.
Omlouvám se za všechnu bolest, kterou jsem ti způsobila.
Opravdu doufám, že se ti podaří bratra najít.
Jistě to zvládneš.
Možná měla matka pravdu. Mým údělem je být sama.
Ty si poradíš sama, Enolo.
Sem mě vzal, hned když jsme přijeli na ostrov.
Tady jsme s otcem pokaždé trávili celé léto.
- Vidíš tu jeskyni? - Ano.
Jako malému mi vyprávěl, že je uvnitř ukrytý poklad.
Vždy jsem ho prosil, ať mě do jeskyně vezme.
Škrtli jsme zápalkami,
společně vešli do tmy a předstírali, že jsme piráti nebo tak.
Pojď, piráte.
Živě si vzpomínám, že mi srdce bilo jako o život
a opravdu jsem věřil, že můžeme najít třeba nějakou truhlu.
Ale jeho příběhy jsem zbožňoval.
Jo.
Chvíle strávené tady patřily k mým nejšťastnějším.
Nechtěla jsem mu ublížit.
Nevím, jestli ten případ vyřeším.
Ale když ten, kdo za tím stojí, dokáže zabít, aby ochránil svou identitu…
co provede bratrovi?
Hoří!
Ne!
Tewkesbury!
- Kde je Tewkesbury? - Běžel dovnitř!
- Ne! - Hledal svou matku!
Snažili jsme se ho zastavit!
Enolo, stůj!
Mami! Jsi tu?
Tewkesbury!
Jsem tady!
Mami!
Kde jsi?
Mami!
- Mami! - Tewkesbury!
Tewkesbury!
Tewkesbury.
Musíme pryč, není tady.
- Nikdo ji neviděl. - Musíme jít, prosím!
Ne. Mami!
Tewkesbury, vyrazil jsi dveře?
Ne, to ne.
- Tewkesbury. - Mami!
Podívej se na mě.
- Někdo ji unesl. - Cože?
Musíme pryč. A hned.
Prosím!
Mami!
Nádech.
A ještě.
Ještě.
Inu,
zníte dobře, i když se tak asi necítíte.
Proč by někdo unášel jeho matku?
Doktore Watsone,
co by dělal bratr?
- Nádech. - Au.
Jsem lékař, ne detektiv.
Víte, když jsem se přistěhoval,
nevěděl, co si o mně myslet, umíte si to představit?
Já doufal, že se spřátelíme, a tak jsem každý den přinesl tác s čajem
a zeptal se, jak postupuje jeho poslední případ.
A každý den byl z té otázky nesvůj.
Jako by šálek čaje byl hlaveň na spánku.
On zkrátka nebyl schopný pobrat, proč by mě to zajímalo.
A já se každý den snažil.
Nakonec jsem si řekl: „Nedělá ti to dobře, Johne. Nech to být.“
Pak jsem jednoho dne seděl u krbu, dokončoval nějakou práci,
a on se objevil se šálkem čaje.
Chutnal příšerně.
Ano, příliš mléka.
Přespříliš.
Ale posadil se a poprvé mi vyprávěl o svém případu
a já cítil, že mě nenávratně polapil.
Co vám řekl?
To je mezi mnou a jím. A mými deníky.
Ale…
ptala jste se,
co by Sherlock řekl, kdyby tady byl.
Není tu.
Ale vy ano.
Váš mozek považuje za sobě rovný.
Milý doktore, kéž by měl pravdu.
Zkuste to, Enolo.
Promluvte s ním.
Ahoj.
Myslíš, že ji unesli stejní lidé jako Sherlocka?
Jsem si tím jista.
Proč by unášeli mou matku?
To nevím. Ale přijdu na to.
Vím, že jsi schopna ji najít,
ale ona nemá Sherlockovu sílu, Enolo.
Vždy žila…
jako v bavlnce.
Kdy jsi ji viděl naposled?
Opouštěl jsem ji…
v devět. Šel jsem jí dát dobrou noc.
Uklidnila mě.
Do rána bude vše mnohem lepší.
Měla na sobě noční košili, Enolo.
Nesmím už ztrácet ani chvilku.
Požádám o pomoc brigadýra.
Co by teď řekl bratr?
Dáma by v tuto hodinu nikdy neopustila ložnici bez doprovodu.
Šla by spát.
I mě unesli z mé ložnice.
Návratem na místo velmi riskovali.
A pak je tu ten požár.
Jedná se opravdu o únosce, vraha a žháře v jednom?
Ptáš se špatně.
Vrať se.
Proč únosce požár založil?
Přesně tak.
Ten únosce něco hledal.
Ale ať už pátral po čemkoli, nenašel to.
A když něco nemůžeš najít…
…všechno spal, aby to nenašel ani nikdo jiný.
Soustřeď se, Enolo.
Nenech se mýlit, bojuješ o můj život.
A možná i o svůj.
Medaile.
Kdo jste?
- Hej, hej, klid. - Co jste zač?
Co tu děláte?
To neřeknu.
- Kde je Sherlock Holmes? - Nevím.
- Kde je? - Říkám, že nevím.
- Kam jste ho odvedl? - Nikam.
Dejte si pozor, zoufalá jsem dost.
To by bylo hloupé.
A vy hloupá nejste.
Ale tohle hloupé bylo.
Hopla.
Prr!
- Vy… - Madam.
Dobře, dobře.
Vašeho bratra asi unesla profesorka Adeline Rathe.
Rathe.
- Co je zač? - Co?
Kde je?
Podívejte, já vás sledoval v naději,
že mi k ní ukážete cestu.
Je jako duch. Krutý duch.
Guvernér jí naslouchá.
Objevila se tu před rokem, všechno slyšela. Nevěříme jí.
A ona unesla bratra i lady Tewkesbury?
Prosím, slezte ze mě.
Kdo jste?
Jsem Mikiel Mizzi z Partito Anti-Riformista.
Věříme ve svobodnou Maltu.
A chceme se zbavit vaší Koruny.
Vašeho ničení.
Posíláte naše vojáky do svých bitev.
Je vám jedno, jestli přežijí, či ne.
Máte potřebu ovládat zemi, o které nevíte vůbec nic.
Já vím, kdo jste, Enolo Holmes.
Jste skvělý detektiv.
Věřím, že váš bratr…
Když mě policie chytí, zavřou mě, až zčernám. Musím jít.
Ne, mluvte!
- Budeme se navzájem potřebovat. - Stůjte.
- Naše cesty se protnou. - Mám otázky!
Budu vás sledovat. Nashle, Enolo.
VALLETTA, HLAVNÍ MĚSTO MALTY
Víme o vás, slečno Holmes.
Inspektor Lestrade nám byl velmi užitečný. Řekli jsme mu, že děláte potíže.
Prý je to váš styl.
Dělám potíže?
Očitý svědek vás viděl vedle těla na místě činu.
- Toho muže střelili shora. - A vy jste tu mrtvolu nenahlásila.
- Pak jste v policejním kordonu… - Můj bratr zmizel.
I má budoucí tchyně.
Jsem detektiv
a snažím se nalézt ženu, která za tím vším stojí.
Jakou ženu?
Profesorku Adeline Rathe.
Proč vás zajímá…
Seržante Indri!
Ano, guvernére.
- Nepochybně jste se dopustil omylu. - Pane…
Ve vaší pravomoci jsou maltské přestupky.
Enola Holmes je Angličanka.
- Je vám nadřazená. - Ale pane…
Nepřijdu si nadřazená…
Ve vší úctě, je tu z důvodu vyšetřování, domnívám…
Je mi jedno, co se domníváte, seržante.
Slečno, můžete jít.
Ještě jednou se vám omlouvám za tento přešlap.
Děkuji vám, pane, velmi jste nám pomohl.
Jistě, pane.
Co to je?
To je letní karneval.
Veselé.
Ani mně se to nelíbilo.
- Tak tu s lidmi zachází? - Systém…
Ten systém je nevyhovující.
Proč se tak snažil utnout můj hovor se seržantem?
A taky… tohle jsem našla u tvé matky v pokoji.
Komu patří?
To jsou otcovy válečné medaile. Možná to měl být svatební dar?
Enolo?
Na co se díváš?
Enolo?
Rathe…
Guvernér jí naslouchá.
Enolo.
- Tewkesbury, musím jít. - Mám jít s tebou?
Vrať se za tím seržantem. Zjisti, co ví.
Hej, hej!
Hej!
Zadržte.
Ne.
Počkejte!
Haló?
Neměla jste mě sledovat.
Jste profesorka Adeline Rathe?
Ne.
- Kde je bratr? - Udělala jste chybu.
Pomůžu vám.
Ona vás zabije.
- Zabije vás. - Kdo mě zabije?
Ale kdo to je?
Povězte mi to. Prosím, povězte mi to.
Už zase.
Ne…
- Kdo to je? - Ona vás zabije.
Všechno slyšela.
Léta byla přehlížená.
- Všechny obehrála. - Celé je to hra.
- Ona se… - Baví.
Možná se zase sejdeme na parketu.
Postaráme se, aby to vypadalo jako útěk, profesorko.
Moriarty.
Jste to ale chytré děvče, Enolo Holmes.
Dost!
Kde je můj bratr? Je mrtvý?
Je mrtvý?
Zatím ne.
Těší mě ho držet.
Ačkoli už přestal doufat, že ho vysvobodíte.
Co tady děláte?
Není to nádhera?
Britská vláda staví Maltě kanalizaci.
Je to báječný úkryt.
Samozřejmě je tu ta svatba.
Všechna ta oznámení v novinách… Prakticky jste mě pozvala.
Ten smutný výraz v jeho tváři, jak na vás čekal.
Měla jste zaječí úmysly, Enolo?
Ale možná si zasloužil trpět.
Přijela jste zničit mou rodinu.
Mimo jiné, ano.
Zaostáváte víc, než jsem čekala, prý „detektiv Holmes“!
Ne!
Ruce pryč od mé dcery!
Mami!
Pusťte mě!
Eudoria Holmes.
- Jaké potěšení. - Ach ne.
- Potěšení je na mé straně. - Vaše děti mě dráždí!
Mě dráždí taky.
- Není ti nic? - Ne.
Je pryč.
To jsem já.
No, celé je to jedna velká fraška.
Fraška je, že jsi tady ty, mami.
Ty mě tu necháš?
Ano.
Mám totiž práci.
Můj bratr zmizel, má nastávající tchyně taky a…
Tys byla pryč až příliš dlouho.
No…
Na svatbu jsem přijela.
Jsem hledaná osoba. Člověk pak svou maličkost neinzeruje.
Takže ses chystala tajně navštívit svatbu a pak utéct do Londýna?
- To zní méně romanticky než můj plán. - Jaký byl tvůj plán?
No, chtěla jsem tě vidět kráčet k oltáři.
Chtěla jsem…
tě vidět.
Obejmeš mě?
Mami.
Tak. Mám ještě jiné záležitosti.
Předně únos mého nejmilejšího potomka.
Nejmilejšího?
Neznáš Sherlocka? Famózní v souboji, ale ten mozek!
Teď je na tobě, abys ho našla.
Nepřijdu ti dost schopná?
Naopak. Přijdeš mi výjimečná.
Malá rada, jestli mohu.
Moriarty má stejný mozek jako tvůj bratr.
Takže, sleduj, co je před tebou, ano.
Ale nezapomínej nahlédnout i pod masku.
Hádanka bývá stejně prohnaná jako její autor.
Zapiš si to.
Zavážeš mi to?
Jaké jsi měla šaty?
Na cáry.
A proč jsi nebyla v kostele?
To je spíš otázka na jindy.
Nepropadej beznaději. Zjistila jsi to nejdůležitější.
Sherlock žije.
Takže jsou oba naživu?
Ano.
A za vším je Moriarty?
Ano.
Celou dobu.
A málem jsi zemřela?
Sedla jsem jí na lep. Dvakrát, Tewkesbury.
- Dvakrát! To se mi nepodobá. - Bylas statečná.
- Já to zvládnu. - Trvám na tom.
Prosím.
Ale…
Proč jsi na mě tak hodný?
Protože chci.
Mám jenom tebe, Enolo.
A nehodlám tě ztratit.
To je koupací kabina?
Co?
Enolo, ty…
Zuj si boty, uklouzneš!
Nikdy jsem v žádné nebyla.
To vše, aby se žena mohla vykoupat v moři.
A vykoupeme se?
Chyběla jsi mi.
A ty mně.
Snad jsem tě do manželství netlačil?
Ne.
A nikdy jsem neříkal, že si mě musíš vzít, že ne?
Když jsem řekla „ano“,
bylo to „ano“ tobě.
A pak na mě najednou všichni tlačili,
co mám říkat a jak se mám chovat
a koho mám pozvat a…
- Jo. - Najednou jsem si přišla nedostatečná.
O tobě jsem nikdy nepochybovala.
O tom, že s tebou chci žít a…
zaslíbit se ti.
Mrzí mě to.
Vím, že jsem ti ukrutně ublížila.
Děkuju.
Pijte.
Na to se dá zvyknout.
Dejte jí vodu.
Její žízeň uhasím, až skončím s vámi.
Nuže.
Pobavme se.
Nechcete mi říct, co mám v plánu?
Stop jsem zanechala dost.
Ano.
Na Maltě jste byla před rokem.
Zřejmě na pokyn někoho u moci,
kdo vám mohl vyjednat propuštění z vězení.
Jsem přesvědčen, že jste zařídila, aby sestra měla obřad tady.
Jak, to nevím.
Je působivé, že se vám to povedlo.
Tak se zeptejte své spoluvězeňkyně.
A jak snadno jste se nechala zmanipulovat, lady Tewkesbury.
Chtěla jste exotickou veselku.
Připomeňte mi. Kde jste měla svatbu vy?
Na Maltě.
Mistrovský tah.
Od vás je to velký kompliment.
Když jsme na ostrov přijeli, uvedla jste věci do pohybu.
Unesla jste mě, aby Enola…
pracovala pro vás.
Chytit vás, abych k něčemu přiměla ji?
Proč bych to dělala?
Věděla jste, že to tak nenechá.
O tom není pochyb.
Enola se chová racionálně.
Dělá vše, co může, aby situaci napravila, kdežto vy…
Že byste sloužila jiným? Ne.
Nepracujete pro jiné ani s nimi.
Oni tomu sice věří, ale vy se jich pak zbavíte,
jakmile splní svůj účel.
Jedná se snad o pomstu?
Ne.
Příliš přízemní na profesorku Moriarty.
Mimochodem, potkala jsem vaši matku.
Vyhodí poštu do povětří a vy slavíte.
To tedy ne.
Kdežto já obírám opravdové padouchy a vy přihlížíte, jak mě zavírají za mříže.
Takže máte vztek na nás.
Mám vztek na pokrytectví.
S vámi se nudím.
Vaše úvahy jsou průměrné.
Čekala jsem víc.
Hrál jsem vaši hru.
Slíbila jste jí vodu.
Vskutku.
Téměř nic od vás nepotřebuji.
A od ní ještě méně.
Nemějte starost.
Nemám velkou žízeň.
Nebojte se, lady Tewkesbury.
Enola to dokáže.
Celou dobu je za tím Moriarty.
Ale proč?
Přijela jste zničit mou rodinu.
Chce se nám pomstít?
To by na ni bylo příliš prosté.
Moriarty má stejný mozek jako tvůj bratr.
Sleduj, co je před tebou.
Ale nezapomínej nahlédnout i pod masku.
Něco mi pořád uniká.
Ale co?
Enolo, nespíš?
- Něco mě napadlo. - Ano?
Ta dáma ve vínových šatech možná…
Tvoje nová rodina je nesnesitelná.
Ta žena mi podala nočník jako služce.
Mami.
Aha, můj zeť.
Tedy skoro. Zase spolu?
Mimochodem souhlasím. Má rodina je poněkud nesnesitelná.
- Earnest. - Tewkesbury.
Eudoria Holmes.
- Je mi ctí. - Líbí se mi.
Nechceš nočník?
Ano, děkuji.
Nuže, dcero, našla jsi nitku, kterou stojí za to rozplést?
Došlo morfium a obvazy. Jsem vyčerpaný.
Snad už jsme blíž k nalezení Sherlocka…
Vy musíte být doktor Watson.
Eudoria Holmes.
Nesmírně mě těší.
Dva pohlední muži v jednom stanu. To je štěstí.
Musíš vyslovit vše, co ti přijde na mysl?
Ano.
Doktore Watsone, cítím, že se k Sherlockovi přibližujeme,
ale nemám spolehlivé stopy a potřebuji přemýšlet.
- Tak vás raději necháme o samotě. - Ano, děkuji.
I Sherlock pracuje rád v tichu.
Sherlock je nudný patron.
Menší diskuse Enoliny myšlenky nenaruší.
- Já… - Já mám nápad.
- Tři muži. Přímo lavina. - Zdravím.
- Pardon, byl jsem poblíž. - Poslouchal jste.
- Víte, jak jste hluční? - Kdo to je?
Jsem Mikiel Mizzi z Partito Anti-Riformista.
- A chceme se zbavit… - …vaší Koruny. A osvobodit Maltu.
- A já chci, abyste odešli. - Já nemůžu.
Myslím, že ti něco uniklo.
Ta dáma ve vínových šatech. Její klobouk.
Byl od firmy Garrett.
Letošní model.
Ta se má.
Ne, to… Pardon, je to klobouk do společnosti.
Někdo investoval peníze, aby zapadla do vyšší společnosti.
Vyvozuji, že ji Moriarty nenajala jako zabijáka nebo vojáka,
ale jako špeha.
Skvěle, Tewkesbury.
Když přijdeme na to, koho špehovala
a jestli ji opravdu najala Moriarty,
bude snazší se dopátrat jejího motivu.
Počkejte.
Před karnevalem mluvila se dvěma muži.
Jedním byl guvernér…
ale ten druhý…
měl liščí masku…
a medaile.
Brigadýr!
Proč by zrovna on mluvil s jejím špehem?
Tewkesbury, kde jsou ty medaile?
Měl připnutou tuhle.
Stejnou měl i ten voják na banketu!
…abyste povstali.
Afghánistán.
Je z anglo-afghánské války.
- Pro vyznamenané z bitvy u Chóstu. - Chóst.
Chóst…
V bitvě u Chóstu bojovali otec a kmotr.
- Brigadýr? - Musíme s ním mluvit.
Jak ho seženeme?
BRITSKÉ VELITELSTVÍ
Nástup!
Tihle vojáci umí mnoha slovy neříci nic.
Brigadýrova kancelář je tudy. Za mnou, pánové.
Ne, musíme na to stejně jako Moriarty.
Musíme být trochu mazaní.
Tak kdo z nás… má na to talent?
Už jdu.
- Na. - S mladými kostmi to bývalo snazší.
Tak. Pojďme.
Musíte jít napřed. Já zůstanu vzadu jako váš sluha.
Ne, proč?
Mám snad vysvětlovat kolonie kolonizátorům?
Tady bohužel nikdo nepochopí,
když muž z jeho země půjde po boku žen z té naší.
Mami, jaký máme plán?
Chovat se nóbl. Netrap se.
Probíráte to teď?
Ano, teď, pane. Protože to je důležité.
Vzal jste orientační plánek?
Promiňte, madam.
Co se tu děje? Co si přejete?
Ráčejí prominout, oni mi jistě poradí.
Kudyž se nachází archiv?
- Kudyž… - Kde je archiv?
Ano. Poslal mě sem brigadiér.
Brigadýr Sampson.
Toužím překvapit svého chotě, plukovníka Remingtona.
Remington.
Plukovník Remington.
To jméno neznám.
- Vážně? - Ne.
Jste si tím naprosto jistý?
Ano, madam… Znám ho.
Já vás zavedu… do archivu, říkáte?
Skvěle.
Nezapomeňte, že před životem na útěku jsem byla dáma.
Omlouvám se, zprávy o tvé matce nemám.
Ale beru to nanejvýš vážně.
- Pátrají po ní všichni. - Děkuji za všechno vaše úsilí.
Ale jsem tu z jiného důvodu.
Chtěl jsem se vás zeptat na město jménem Chóst.
Ano, Chóst. Myslím, že ho znám.
Byl jste tam s otcem.
Anglo-afghánská válka.
Chóst, vzpomínám si, ano.
Omlouvám se, jsem nezdvořák. Vy jste?
Doktor Watson, pane. Kapitán, sloužil jsem v Ašantsku.
Těžké časy.
Ano, pane.
Všechno v pořádku, drahá?
Musíme rychle, než se probudí.
Kde začneme?
Budeme číst, drahá.
Číst.
Vše, co se týká Chóstu nebo anglo-afghánské války.
Lord Tewkesbury starší mi o událostech v Chóstu dlouze vyprávěl.
- Takže jste Petera znal? - Ano.
A Peter říkal, že by si přál, aby jeho syn napomohl k řešení.
Tón této konverzace se mi nezamlouvá.
Žádáme vás o pomoc.
Máme pocit, že obyvatelé Malty jsou v ohrožení.
A potřebujeme vědět, co víte o událostech v Chóstu.
Věř mi, o některých věcech vědět nepotřebuješ.
Já vím, k čemu v boji může dojít.
Jaké hranice se mohou překročit.
Vojenský lékař, byť s hodností kapitána,
nerozumí rozhodnutím…
Tahal jsem mrtvé z bitevního pole.
Uhýbal před kulkami. Pár jich dostal.
Nepochybujte, že o následcích vím své.
Chóst.
Mám to!
Podívejte.
Ale ta složka je poškozená.
Ano, vytrhané stránky.
Ať už jde o cokoli, sahá to hlouběji, než jsme čekali.
Podívejte. Ten vyrytý text.
Můžu ho obtáhnout.
Mami, nemáš tužku?
Díky.
Ne, ne!
Nic mu není.
Máš něco?
V té bitvě byli britští i maltští vojáci.
„Mise splněna. Počet obětí nevyčíslitelný.
Reparace: jedna tuna afghánského zlata.
Místní to nazvali čistkou. Byla to loupež.“
Moriarty o tom zlatě ví.
Ale jak to?
Seržant N. Smith.
No jistě!
To od něj to ví.
Ale to je hrozné!
Inu, odpovědi, kterých se nám dostane, jsou zřídka ty, co hledáme.
Nuže, má drahá.
My zločinci jsme ti pomohli tak daleko, jak to šlo.
- Tužka? - Ano.
A teď upaluj. Udělej humbuk.
- Tewkesbury! - Kampak?
Kradli.
Kradli, plenili a kradli v Chóstu.
- O čem je řeč? - Vím, co pro tebe znamená…
Zabili nevinné a ukradli zlato ze svatyně v Afghánistánu,
a to na příkaz britské vlády.
Přivezli ho sem na Maltu a ukryli.
Je to pravda?
Je.
Ale můj otec byl dobrý člověk. Vy to víte.
Povězte mi…
že byl dobrý člověk?
Ve válce jsou záležitosti překračující morálku dobra a zla.
O čem to mluvíte?
Britská vláda a ozbrojené síly byly ve střetu.
A nás nutili snížit náklady,
ale náklady snížit nešlo,
byla válka.
A tak bylo přijato rozhodnutí situaci napravit…
Krádeží?
- Vraždami? - Byla to záloha z reparací.
Po válce je to běžná praxe.
Za naše náklady a ztráty.
A co jejich ztráty?
Musíte pochopit, že my bojovali za Impérium
a došlo…
k pár mylným odhadům.
Mylným odhadům?
Mylným odhadům? Kde je vaše čest?
Promiňte, pane, jakou roli v tom hrál můj otec?
Dostal to rozkazem?
Tvůj otec tě miloval.
Nesmírně.
Té operaci…
velel.
- Omluvte mě. - Tewkesbury.
Promiňte.
Mohu?
Můj otec byl také voják.
Věrný služebník Britské Indie.
Korunu miloval.
Věřil, že má právo Indii vládnout.
A já myslel, že má pravdu. Byl jsem dítě.
Byl to můj hrdina.
To zlato. Co se s ním stalo?
Chápete, co hrozí lady Tewkesbury a Sherlockovi,
když budete mlčet?
Inu, zlato bylo převezeno sem.
Proč?
Mělo to vypadat, že se našlo na Maltě,
že pocházelo odsud.
Ale do Británie se nedostalo, pletu se?
Peter dostal výčitky svědomí.
Teprve v Ašantsku jsem si uvědomil, jaké škody naše Koruna napáchala.
Jak jsme se tam k lidem chovali. Brutálně.
Najednou jsem to viděl jasně.
Možná jsem viděl jasně jeho.
Když jsme přijížděli k Maltě,
počkal, až se jeho muži vylodí,
a pak loď potopil a tvrdil, že zlato šlo ke dnu s ní.
- Měl to zlato vrátit. - Ne.
Ne, drahá, Britské impérium vinu nepřizná.
Taková ostuda.
Vyšší důstojníci tak zuřili,
že jsme měli strach o svou kariéru.
Obvinili jsme maltské vojáky z naší jednotky ze vzpoury.
Za zmizelé zlato jsme nechali pykat je.
Všichni jsme byli stvořeni, ale dotváří nás pravda.
Víc než naši hrdinové.
Víc než naši otcové.
Vždy jsem měl otce za velikána.
Řada mužů se snahou o velikost nechá rozptýlit a zbloudí při tom.
Ale být schopný tak hrozivých věcí…
Nedokážu vám to ulehčit, lorde Tewkesbury.
Řeknu vám jen jedno. Nemusíte kráčet v jeho šlépějích.
Kde je to zlato teď?
Ale to já přece nevím.
Nechtěl, abych za to nesl zodpovědnost.
A Peter říkal, že je to pirátské zlato a že nechce, abych se jím pošpinil…
Pirátské zlato?
Vidíš tu jeskyni?
Jako malému mi vyprávěl, že je uvnitř ukrytý poklad.
No jistě.
No jistě!
Moriarty nikdy nemá jen jeden cíl.
Proč bych neměla mít podíl na vašem špinavém bohatství
a zároveň vás vytrestat?
Chce nám ublížit, ale zároveň chce i ukradené bohatství.
Já vím, kde to zlato je, ale ona ne.
Kdo?
Hádanka bývá stejně prohnaná jako její autor.
Jak mi to mohlo uniknout?
Mělo mi to dojít hned, když mě chtěla zabít.
Měla mě zabít.
Uchránilo by to její identitu.
Souhlasím, že by se to hodilo.
Byl to hon za přeludem.
Vykonstruovaný hon za přeludem.
Kladla nám pasti a my do nich padali.
Rathe.
Ty objevy.
Únos Sherlocka a lady Tewkesbury.
Požár v hotelu.
Jsem naprosto ztracen, o co tady jde?
Nedivila bych se,
kdyby ty šmouhy s morseovkou na jeho zrcadle byly její dílo.
Chyběl jí jeden kousek skládačky, Tewkesburyho otec.
A o Chóstu věděla. A věděla o něm.
A ví, že Tewkesbury mě miluje.
A jen on mě mohl dovést k němu.
- Ke mně? - K vám. A vy mě můžete přivést…
ke zlatu.
Naplánovala nám každý krok.
Tewkesbury.
Tewkesbury, já ten případ vyřešila.
Vážně?
Navíc mám plán.
Moriarty upředla pavučinu.
A já se do ní teď musím chytit.
POKLAD JE ZDE
Myslíte na to, co já?
Ano.
Odněkud nás pozoruje, ale zatím neví, kde to zlato je.
Zavedu ji tam.
Víte, co dělat.
Zůstaňte tu.
Co když se skrývá v jeskyni?
Doktore Watsone.
Tohle je dobrý plán.
Pokud tam je, postarám se o ni.
Hodně štěstí.
Zmizte!
Doktore Watsone?
Doktore?
Pardon.
Kde je můj bratr?
Bude volný, jakmile dostanu to, co potřebuji.
To vám máme věřit? Dva lidé zemřeli vaší rukou.
Stále tak povýšená…
Musíte bránit zlato, které je potřísněné krví?
Pošpinilo vás,
stejně jako pošpinilo toho nemotoru, jehož jméno jste si málem vzala.
Na druhou stranu, co jméno Holmes?
Na jakých výsadách vyrostlo ono?
Cukr? Třeba z Jamajky?
Hedvábí nebo bavlna z Indie?
Málokteré britské jméno není poskvrněno
bolestí Impéria.
Uvnitř je dalších dvacet beden.
Tak. Tady máte to zlato.
A teď, kde je bratr?
Vy a vaše srdce.
Vážně jste si myslela, že vám ho vydám tak snadno?
Nenechám vás ani vašeho bratra, abyste mi hatili plány ani o vteřinu déle.
Už zase poněkud zaostáváte, milá slečno.
Víte to tak jistě?
Jste v obklíčení!
Nejste jediná, kdo má na Maltě přátele, profesorko.
Odložte zbraně!
- Teď! - Enolo!
Ne!
- Ne! - Enolo, stůj!
Enolo!
Hyjé!
Pomoc!
Tady jsme!
Miluji tě.
Je tak odhodlaná bojovat.
Sherlocku!
Odvaž ji! Odvaž ji, Enolo!
Jistě.
Tak jo.
Omlouvám se, jestli to bolí.
- Ne. - Hned jsem zpět. Dýchejte!
Ale!
Ale, ale!
Ne.
Ne!
Zastřelit vás, to by byl nudný konec.
Nachytala jste mě.
Jsem v úžasu.
Usnadnila jste mi to.
Jste tak jiná než váš bratr.
On nedá nic najevo.
Ale vy?
Podléháte…
emocím!
Podléháš emocím.
Pochopitelné,
ale zbytečné.
Mám pocit, že je to pochopitelné.
A velmi, velmi nutné.
Dny.
Sherlocku, ne.
Řekni mi…
proč bych neměl.
Takoví nejsme.
V tohle nevěříme.
Když ji vydáme policii, zase uprchne.
Půjde po nás. Zase.
A celá ta…
zatracená věc se bude opakovat znova.
A znova.
Ticho!
Sherlocku, podívej se na mě, prosím!
Nedělej to.
Mysli.
Podléháš emocím.
Slíbili, že ji odvezou do Anglie a na útěk nebude mít šanci.
Mezitím zlato pojede do Afghánistánu s doktorem Watsonem a se mnou
a vrátí se právoplatným majitelům.
Díky lordu Tewkesburymu jsem byl pověřen vyšetřováním.
Všechny zločiny na maltské půdě potrestáme.
Moriarty svými činy odhalila velkou křivdu.
Možná dokonce nastal čas, aby se Malta od Britů osvobodila.
Ano.
Ano, možná v tom máte pravdu.
Snad chápete, proč jsem to musel udělat.
Otec by na tebe byl hrdý.
Už je čas?
Za královnu a za vlast.
A co to s sebou nese.
BRITŠTÍ ČINITELÉ UVĚZNĚNI
VÁLEČNÁ KAMUFLÁŽ ODHALENA
MALTŠTÍ VOJÁCI OČIŠTĚNI
Byla statečná.
Houževnatě vytrvala, když já to vzdával.
Moriarty to viděla, chtěla to v ní zadupat.
Přesto myslím neuspěla.
Vaše zápisníky.
Rozluštit je nebylo snadné.
Myslíš, že bych měl šanci rozluštit ty tvé?
Jsme sourozenci.
Ale naše zápisníky, stejně jako mozky, jsou jen naše.
Ano. To jsou.
A tvůj mozek, Enolo…
ohromně obdivuji.
Děkuji.
Děkuji ti za všechno.
Protože…
jsem se zapomněl.
Ale včas jste si vzpomněl.
Myslíš, že strach znáš,
ale najednou
jsi v temnotě
a neumíš ochránit bližního.
Byl tam doktor Watson.
I on za vás bojoval.
Skvěle.
Je to dobrý muž.
A Tewkesbury. Je v něm víc, než jsem čekala.
Ano. Něco na něm je.
A samozřejmě máti.
Tou si tak jistý nejsem.
To, co jsem řekl…
při naší…
rozmíšce.
To nic. Je to zapomenuto.
Ani já jsem to tak nemyslela.
Enolo.
Jsi jednou z Holmesů.
Ale měl jsem říct,
že doopravdy…
jsi mnohem víc.
Možná jsi dokonce…
výjimečná.
Ale nevím, kdy jsi tak vyrostla.
Zjevně jsem starší každým dnem.
Ano.
To ano.
Nikdy jsem si nechtěl vzít budoucí lady Tewkesbury.
Ale přeji si být tvým manželem.
Nepřeji si vzít tvé jméno.
Ani já bych ho nechtěl. To jméno je teď pošpiněné.
Ne. Myslím…
tvůj titul.
Svého titulu se vzdám.
Ten proces už je v běhu.
Už nebudu lord.
Vážně to chceš?
Vezmu si naše rodné jméno, Tebbity-Gore.
Tebbity…
Tebbity-Gore?
Jméno Tewkesbury mi dali. Vikomt Tewkesbury, markýz z Basilwetheru.
Ale mé pravé jméno je Tebbity-Gore.
Tobě se nelíbí, že ne?
Nejradši mám „Tewkesbury“.
Ale nevadí.
Chci jen, abys byl sám sebou.
A já zase sebou.
Enola Holmes.
Earnest Tebbity…
úplně při tom trpím!
- Je to špatné, že? - Tobě to zní dobře?
Na začátku tohoto vyprávění jsem se zmýlila.
Ukázalo se, že jsem to špatně pochopila.
Dobré příběhy svatbou nezačínají.
Ne.
Svatbou končí.
- Sluší ti to. - Děkuju.
Byla jsi ráda vdaná?
Vybrala jsem si špatně.
Myslím, že ty si bereš toho pravého.
A teď…
V duchu dobrých vztahů…
pokud jde o svatební dar…
Ach bože.
Zvažovala jsem šperky a taky knihy
a obrazy, květiny…
a rozhodla se pro…
Zdravím.
To jsem já.
Edith! Co tady děláš?
Tvoje matka mi poslala telegram. Prý že se musím dostavit.
Je malá, ale neodbytná.
Tvé jméno.
Enola.
Jsem…
jsem ráda…
že tě neomezilo.
„Alone“, pozpátku „sama“.
Takové prokletí pro jedinou dceru.
Své jméno mám ráda, mami. Celé své jméno.
Enola Eudoria Holmes.
Jméno Holmes si ponechám.
Drahoušku, želbohu to břímě neseme všichni.
Uvidíme se dole.
Jsem vikomt Tewkesbury, markýz z Basilwetheru.
Jste ťulpas.
Tak co se držet spolu?
- Zdá se, že nás lidi nechtějí, že? - Ne.
Aspoň máme jeden druhého.
Dívej se mi do očí. Rytmus se neztrácí.
Cítím to.
Tvůj vzkaz vějířem na plese, co znamenal?
Znamená „miluji tě“.
Něco pro tebe mám.
Enolo, pochopila jsi, co jsem řekl?
Miluješ mě. A jak se ukazuje, i já tebe.
Stop! Ještě ne!
Začneme.
- Zdravím. - Taky.
Jsem Mikiel Mizzi z Partito Anti-Riformista.
Věříme ve svobodnou Maltu.
Dobře. Jasně.
- A chceme se zbavit vaší Koruny. - Sledujte obřad.
Drahoušku…
Vidím, jak se na Enolu díváš.
A jak se ona dívá na tebe.
Přeji vám, abyste byli šťastni.
- Děkujeme. - Mám tě rád.
Tak jo.
Milovaná…
nová rodino.
Vítejte.
Dnes jsme se tu sešli,
abychom oslavili svazek Earnesta a Enoly.
Půjde o jednoduchý obřad,
protože si většinu textu nepamatuju nazpaměť.
Prsteny. Kdo má prsteny?
Tady.
Děkuji vám.
Můžeme?
Ano.
Earneste,
budeš o Enolu pečovat?
Budeš jí věrným společníkem?
A budeš ji milovat?
Lásku potřebuje.
Nezeptáte se jí jako první? Je v tom ohledu poněkud složitější než já.
To je.
- Enolo. - Chci být jeho.
Dobře.
A já chci být její.
Inu…
tak tedy z moci mně svěřené… vlastně nikým,
vás prohlašuji za manžele.
Nyní smíš políbit ženicha.
ADELINE’S WRATH – ADELININA ZLOBA 1863
- Ráz. - Adeline Rathe.
Adelinina zloba.
ENOLA HOLMESOVÁ 3
PODLE KNIŽNÍ SÉRIE NANCY SPRINGEROVÉ
VZPOMÍNKY NA LÍBÁNKY
Překlad titulků: Barbora Vrbová